The Eastern Spirit Subbing Squad представя:
японският игрален филм
ТЕННЕН КОКЕККО "Селото и свежият бриз на промяната"
Началното и средно ни училище са в една сграда.
Ние сме като едно семейство.
Само шестима сме.
Не, седем, ако броя и себе си.
Това е нашият клас.
Отмести се.
Това е третокласничката Кати.
О-са-ва.
Хи-ро...
Уми? - Хироми.
Ибуки е седми клас, година по-малък от мен.
О, не.
Какво? - Вазата. Пукна се.
Ще помоля учителя за друга.
Ати, също като Ибуки, е в седми клас.
Деца, време да отивате в час. Звънецът би.
Сати, Кати, да вървим.
Искам да видя Осава!
А това е Котаро, по-малкия ми брат. Той е в шести.
Сати!
По-бързо. Новият идва.
Донеси кофата.
Сати, когато ти се пишка...
Обещай, че следващият път ще кажеш.
Сати тръгна на училище този април. Тя е в първи клас.
Ето, това сме всички ние.
Всъщност, не всички. Забравих себе си.
Казвам се Мигита Сойо.
В осми клас съм, точно както ти.
Казвам се Мигита Сойо.
В осми клас съм, точно както ти.
Точно както ти?
Може би, "точно като теб"?
Сатико пак ли я свърши същата?
Осава, защо не се представиш на останалите?
Какъв красавец.
Аз съм Осава.
И това е всичко?
Осава Хироми.
Той е в осми клас.
Осава току-що пристигна от Токио.
И изглежда по-голям от осмокласник.
И носи часовник.
Мигита. - Да.
Тъй като сте в един клас, той ще седне до теб.
Привет. - Привет.
Досега в училище никога не е имало твои връстници.
Урокът по естествознание приключи.
Много добре.
Осава! Осава! Осава Хироми!
Колко сте невъзпитани, само!
Не трябва ли да има парти за посрещането?
Да, предполагам. - Със сукияки?
Сукияки с какво?
С къри.
Не стеснявай, вземи си още едно.
Храната е студена.
Една кухня обслужва всички училища в окръга.
Вземи. Това е десерта.
Какво има? - Добре ли си изми ръцете?
Мирише на напикано.
Седни при нас.
До Котаро.
Моето възхищение...
на мига се изпари.
Тук има ли магазини?
Магазинът на Ибуки.
Имат бонбони, сапун, изобщо всичко.
А, такъв магазин, значи.
Бащата на Ати има бръснарница.
Знаеш ли, мога да ти покажа горила и маймуна.
А имате ли лекар? Къде е болницата?
Трябва да идеш до града.
Значи, изобщо нямате лекар?
Тук всички са от здрави, по-здрави!
Изобщо не ни трябва лекар.
Сойо, какво те прихвана?
Нищо. Може токийците да са по-кекави от нас?
Сойо, искам да пишкам.
Добре. Да се връщаме в училище.
Хайде някой път да играем футбол.
Имам нещо по-добро. - Какво?
Това! - Предавам се, предавам се...
Не пълни с глупости главата на брат ми!
Пишка ми се.
Сойо?
Всичко е наред. Тук съм.
Сати, трябва да се научиш да ходиш там самичка.
Сойо!
Иди да помогнеш на майка си.
Току-що ходих.
Ще взема и праскови.
Колко се получава?
700 йени.
Дядо, добър ден.
Вземи това.
Дините на дядо Таури са много по-сладки от градските.
Казва, че ако натриеш лицето със сока, ще станеш красива.
Той е добър търговец.
Всички в училище правят така.
Дъщеря му се върна вкъщи след 15-годишно отсъствие.
Някога избяга тайно.
Мъжът й я заряза и пристъпите на астма се възобновиха.
Нямаше друг изход, освен да се върне.
Баща й се оплакваше от това.
Днес настроението му беше по-добро от друг път.
Дълбоко в сърцето си, той се радва на връщането й.
Старостта и самотата си казват думата.
Сойо, готов съм.
Не закривай екрана. - Извинявай.
Първо опитай динята.
Ще се видим после. - Не се бавете.
Скоро ще се върнем.
Здрасти.
Приятна почивка.
Трябва да повикаме и Осава.
Да, няма да е хубаво да се почувства пренебрегнат.
Сойо, защо толкова не ти харесва?
Не изпитвам никаква неприязън.
Тогава ще го поканя. - Почакай, аз също!
Защо тичате към дома на дядо Таури?
Той е негов внук.
Внук на дядо Таури?
Ти не знаеше ли?
Така разбрах, че е внук на дядо Таури.
Не знам защо, но това повлия на отношението ми.
Каза, че ще дойде.
Спеше на верандата.
Питах татко дали може да купя една.
Ще дойда с теб.
Ти сериозно ли?
Късно лягам. - Не се ли уморяваш?
Виж. Държи цвете.
Да, така е.
Само че, не му отива.
А тази пътека...
Накъде води?
Към плажа.
Този път по-кратък ли е?
Не, нашият е по-бърз.
И наоколо е по-красиво.
Ще мина оттук.
Защо?
Ама той наистина тръгна? И сега?
Не го виждам.
Доста бързо ходи.
Отдавна не сме минавали по този път.
Минаха пет години, откакто скочи.
Говориш за жената, която потъна в дългове?
Кой е скочил? - Никой.
Кати! Запуши си ушите.
Къде е скочила? - Ще чуеш, как хълмовете стенат.
Аха. Вслушай се по-добре, Кати.
Сега спрете. Чувате ли? Стоновете също спряха.
Но, когато тръгнеш отново, те пак се чуват.
Все едно ни преследват.
Какво се е случило, Сати?
Там има някой.
За какво говориш?
Приближава се.
Сойо, по-бързо!
Почакайте!
Пусни!
Пусни ме!
Призрак! Призракът ме хвана за крака!
Пусни ме!
Ето. - Благодаря.
Не съм забелязала досега.
На нас слага по една лъжичка, а на нея, винаги две.
Представяш ли си, сама събра тези рачета.
Браво! - Мога сама да ги нося.
Ще мина от тук.
Защо? - Пак ли?
Да видя призрака. - Опасно е.
Няма да ходя там.
И аз. - И аз.
Мигита, ще дойдеш ли?
Добре. - Ти сериозно ли, Сойо?
Сойо, пишка ми се.
Сати, че ти току-що беше.
Ама не можах.
Сигурна съм, че успя. Стига вече. Просто потърпи!
Осава!
Благодаря!
Затова, че ме спаси.
Исках да тръгнем по тази пътека,
за да останем насаме.
Ти и аз?
Да.
Знаеш ли какво се е случило на този мост?
Да. Мама ме помоли да дойда тук.
Защо? - Да се помоля. Те бяха приятелки.
Казват, че е била красавица, но мъжът й я изпързалял.
Нищо смешно няма.
Какво?
Нищо.
...Яйчена супа, мляко и диня.
Основното ястие днес е "ориз на приятелството".
Със стафиди и зелен сок.
Те подхождат на ориза. Нали звучи много апетитно?
Така че, хайде заедно да ги хапнем.
Това бяха обедните новини.
Заета ли си по-късно?
Защо? - Ще дойдеш ли с мен до града?
Добре.
Сати къде е?
Днес я нямаше. - Да не е болна?
Пикочният й мехур е възпален, от дългото стискане.
И затова ще я боли, когато ходи до тоалетната?
Да я боли?
При усложнения, може и кръв да има.
Кръв?
Кацуо.
Това голямо парче диня е за Сатико.
Занеси си й го в къщи после.
Добре.
Днес не да мога да отида до града.
Защо?
Вината е моя.
За момиченцето ли говориш?
Поне няма да си бавачка известно време.
Не давам!
Сати... сигурно я боли...
Сигурно е потънала в сълзи...
Не мога да й помогна и се чувствам ужасно.
Сати! Донесох ти десерт!
Сати! Имахме диня за десерт днес.
Чудесно!
Можеш ли да ставаш?
Разбира се.
Сойо също дойде.
Сойо?
Прости ми, Сати...
Сойо...
Сатико...
Ужас някакъв.
Кати, твоят студен ечемичен чай. - Благодаря.
Кати, какво имаше за обед в училище?
"Ориз на приятелството". - Колко интересно.
Къде е Сойо? - Бере лук.
Виж си косата.
Остави ме намира!
Приличаш на Астробой.
Сойо, адски глупаво изглежда.
Чакай. Сега ще звънна и ще изясня.
Ето.
На какво мирише така?
Много странно.
Кота, какво си излял на главата си?
Ало, Осава?
Извинявай, че толкова рано.
Кажи как действа онова нещо за прическата на Котаро.
Защо го направи?
Дръж се далече от момчето на Таури.
Замръзвам. Скоро ще ни трябват якета.
Искам с качулка.
Аз също.
Ама да не е много дебело.
Но не и тънко. И да е тъмносин цвят, като униформата ни.
И да не се разрошва.
Такова, каквото има Осава, ли?
Да, точно така.
Толкова е хубаво.
Дали в Танбей има подобни?
Хайде да идем в неделя и да проверим.
Дизайнът е много сладък. Мисля, че ще го купя.
А ти?
Това е много тънко.
Няма качулка.
Не е ушито качествено.
Каква е разликата?
И така, участниците отново се качват на хълма Шинджюку Охаси...
Върнах се.
И Мвихия започва да изостава.
Анджу уверено води към върха Шинджюку Охаси.
Анджу Мицухиро, 27 години.
Представител на префектура Тошиги.
Випускник на университета Сейджо, участвувал на състезанията в Берлин.
Мвихия продължава да изостава,
в това време Анджу постепенно увеличава разликата.
Вече сме на 13-километровата отсечка.
Няма ли нещо друго?
Само голф и скокове.
Добър ден.
Хироми вкъщи ли е?
Влизай.
Извинявам се за безпокойството.
Дядо, може ли да погледна?
Благодаря.
Значи на Хасегава от 8-б се появили гърди?
И кога е успяла?
Аз? Тези дни...
Около... паметника.
Целувка до паметника.
Какво искаш? - Донесох ти видео с кеч.
Та, кого си целунал?
Какво? - При паметника.
А... това е нещо, което смятам да направя.
Като да метнеш топката в коша?
Точно така. Сега трябва да доведа нещата докрай.
Има проблем, обаче.
Аха.
Слушай... - Какво?
Не е чак такава сложнотия. Считай го за ръкостискане.
Тоест, казваш ми, че между целувката и ръкостискането
няма никаква разлика? - Именно!
Тогава, считай, че това е целувка.
Разкажи на приятелите си, че си го направил.
Значи, "не"? - Разбира се, че не.
Добър ден.
Може да направиш поръчка.
Поръчка? Мога ли? - По пощата.
Тоест, мога да си купя едно от тези?
Ето заявката.
Сиге! - Сойо.
Марка за 50 йени, моля.
Имаме четири вида.
Тази.
Това е внукът на дядо Таури, момчето от Токио?
Той, самият.
Сигурно не ти е никак лесно. Нали вашите се разведоха?
Вярно ли е, че баща ти е избягал с друга?
Може ли да пратите това?
Сойо...
Срокът е минал.
Виж.
Заявката ще стигне, но всичко ще е разпродадено.
А ти, случайно не си ли рибар?
Ще ти дам такъми.
Г-н Мацуда също ще дойде. Ела и ти.
Уловиш ли златоперка или лакерда, значи можеш всичко.
Щука, сериола, ципура, сафрид.
Даже ивичест оплегант.
Навсякъде се продават.
Но ние не сме в Токио.
Възможно е, някой ден да идеш до там.
А защо не ми го дадеш?
Това яке. Толкова много ми харесва.
Пребродих цяло Токио, за да го намеря...
Ще ти дам да ме целунеш.
Да ме целунеш.
Целувка.
И как ще го направим?
Ами... като всички.
"Като всички"?
Като всички...
Почакай! Нека първо се ръкуваме.
Какво има?
Какво? Много е просто.
Нищо сложно няма.
Благодаря. Мога ли да го облека?
Ухае на теб. - Така ли?
Афтършейв?
Сигурно.
Харесва ми тази миризма.
Твоят принц прилича на внука на дядо Таури.
Не надничай.
Опитай да завоюваш сърцето му. Ти си общително момиче.
Осава не запомнил още името ми.
Когато идва Сиге, само за теб говори.
Не съм единствената, която се харесва на Сиге.
Привет, Ати. - Добър ден.
Всички ли отивате на фестивала?
Да.
И аз ще дойда, за да ви наглеждам.
Ти сериозно ли, Сиге?
Позвъни на всички и им кажи. На Сойо, също.
Аха.
С какво да започнем? - Не съм вечеряла,
мога цяло прасе да изям.
Ще опитам първо трюфелите.
Недей. Ще изгубиш апетит към останалото.
Тогава пържени калмари.
Хайде, давай.
Ще има ли тази година
питки с бобова паста? Толкова са вкусни.
Умирам от глад.
Ябълка на клечка!
Хайде всички да започнем с калмари.
Разбира се.
Сойо!
Ибуки!
Охо! Колко е красиво.
Като кинозвезда, нали?
Да, бе. - Леля Осава също е тук.
Леля Осава? Майката на Осава?
Работила е като фризьорка в Токио.
Супер. Надявам се и мен да подстриже.
Ще я питаш сам. Тя дойде с нас.
И мен! Аз също искам стилна подстрижка.
Тукашните салони са толкова провинциални.
Познай кой е?
- С кого дойде?
Те са там.
Сойо!
Пак аз, в цялата ми прелест.
Защо все така се случва? Постоянно едно и също.
Без причина причинявам болка на близките си.
Нали познавам Ати и Ибуки от бебета.
Винаги съм ги считала за част от семейството.
Но възможно ли е наистина да изпитват отвращение към мен?
Моля, заповядайте.
Една порция.
Искате ли? - Вече се наядохме.
По-добре предложи на Сиге.
Сиге!
Сойо има такояки за теб.
Хайде да гледаме танците.
Мирише вкусно.
Да опитаме.
Сядай.
Вижте Бях в едно училище с момчето, което свири на големия барабан.
Ще ви запозная.
Баба му управлява ресторант в Моримати.
След училище, обичахме да ходим там.
Сега Бог Сусаноо ще излезе ето от там.
Гледайте внимателно.
Ето сега.
Когато убива змея...
Разговаря сам със себе си.
Сиге се старае да ни обясни подробно всичко.
...Как да хванем петметрова риба.
Скоро е главната част.
Дали да не се прибираме?
Да вървим.
Тръгваме.
Сойо, ти остани.
Нали, Сиге?
Аха.
Защо? Закарайте ме с камиона.
Камионът ще бъде пълен.
Ще се върнеш в къщи по-късно, със Сиге.
Нали, Сиге?
Това е главната част. Сойо, гледай.
Да вървим. Да ги оставим сами.
Какво се е случило, Сойо?
Ибуки...
Какво ти е? Ако искаш, да тръгваме.
Случило ли се е нещо?
Не помня къде паркирахме.
Забравихме и питките с бобова паста.
Дръж.
Благодаря. Много си миличък.
Отивам до тоалетната.
Добре. - Сойо, заповядай, моля.
Всъщност, това е майката на Осава.
Качвай се. - Гледайте си в краката.
Не бързай.
Добър вечер.
Твоята приятелка?
Облечена е с твоето яке.
Ами, да.
Прелестна е.
Те да не се срещат?
Представяш ли си, Сиге. Това си е любовен триъгълник.
Неочаквано, нали, Сиге?
Плачеш ли?
По време на зимната ваканция,
майката на Осава започна работа при Ати.
И в края на годината Котаро все пак се реши
да си направи прическа като Осава.
Добър ден. - Привет, Кота.
Госпожо Мицуко, Кота дойде.
Това не трябва ли да е по-солено?
Точно си е. - Така ли?
Това е хайвер от херинга.
Татко къде е? - В бръснарницата.
Днес ще е препълнено там.
Искаше ми се да ме откара на спирката.
Къде каза, че е татко? - В бръснарницата.
Сойо, какво се е случило?
Я, бързо вкъщи!
Марш вкъщи, казах!
Кракът ми няма да стъпи, докато работиш тук.
И няма да позволя на моята дъщеря, да се върти около синчето ти.
Това пък защо? - Защо ли?
Няма да позволя на нито едно момче с майка като теб...
Няма да позволя да лъже дъщеря ми.
Още ли се сърдиш за онзи случай?
Ти си по-лош и от жена.
Какво?
Мисли за мен каквото искаш, но нямаш право да говориш така за него.
Ей... какво ти е?
Астмата още ли те мъчи?
И въпреки това пушиш този боклук?!
Мицуко...
Как си?
Яма!
Яма! Отвори!
Какво се е случило? - Получи пристъп.
Шоколадова валентинка?
Тук си пише всичко.
Гледай.
Малки сме още за това.
Но може да подарим шоколад на г-н Мацуде и дядо Таура..
Не искаме да участваме в такава скучнотия.
Сойо, обаче ти преуспя тази година.
Точно така. Може да направи подарък на Осава.
Хайде и вие, тогава.
Не си ли против? - Не.
Ще му хареса. - Супер! Нашият първи св. Валентин.
Може да направим нещо сами.
Тук има и рецепта.
Ще изпека шоколадов кекс.
Аз пък, шоколадова торта.
Изглежда апетитно.
Нищо ли не забрави?
Формичките, шоколад...
Ето ме и мен!
Много е сладко.
Сойо, ти какво купи?
Това можеше да купим и от нашия магазин.
Добре. Но аз го купувам всяка година.
За да го подариш на някого? - Да.
На кого? - Да, на кого?
Вие знаете. - Млад ли е?
Аха. - Момче?
Е, разбира се!
Сиге!
Котаро.
Единственият, на когото всяка година подарявам шоколад,
А аз бях единствената, която му подаряваше.
Не мога да похарча за Осава повече
отколкото за Котаро.
За кого е това?
За клиентите. По случай Св. Валентин.
Ще дойда по-късно. - Не се бави.
Мигита...
Ще се видим ли след уроците?
А останалите може ли да дойдат?
Но днес... - Сигурно днес е особен ден за теб.
Ще бъдем у Саюри.
Здравейте.
Г-жо Мигита. - Да.
Извинете, че почакахте. Проверете, правилно ли е всичко.
Осава, бихте ли подписали тук?
Казвам се Мигита.
Вие се познавате с децата ми. - Как сте?
Беше ми приятно.. - На мен също.
Г-жо Мигита...
Работя при г-н Ямабе. Освен другите, подстригвам и вашия мъж.
Бихте ли му предали, да не идва днес, тъй като си взех отпуск?
Отдавна не сте идвал.
Здравейте. - Привет.
Направете ме красавец. Ще ходя на събрание на съкооператорите.
Откъде се взе?! - Излъгах, за да дойдеш.
Не мога да допусна, бедният Ямабе да губи клиенти заради мен.
Дай му да си вземе дъх. - Не!
Сега, сега... Лично ще се заема с вас.
Исках малко да ги поукрася,
но ми свърши крема.
Трябваше да предвидиш всичко.
Половината от бисквитките изгоряха. - Изгоряха?
Шоколадът е тъмен, няма да се забележи.
Ако вкуса не им хареса, давай вид, че така трябва да бъде.
Добър ден.
Влизай. - Сойо!
Хей!
Какво има? - Какво става?
Да влизаме.
Простете! Нали няма да се обидите, ако не вляза?
Защо? - Той е довел Котаро.
И с какво ще попречи Котаро?
Представи си, как ще се почувства, когато всички започнат
да подаряват шоколад единствено на Осава?
Дръж. - Благодаря.
Миги...
Честит Св. Валентин. - Не ща!
Рестото ви!
Благодаря!
За Котаро.
И Осава.
Ето, Котаро.
Дайте и на мен една.
Само една. - Не даваме.
Благодаря!
Сама ли ги изпече? - Аха.
Вложихме цялата си любов в тях.
Нали?
Харесват ли ви? - Тя какво каза?
Това значи Love. - Love?
Любов.
А къде са твоите?
Ето. - Благодаря!
Благодаря.
Любовта на Сойо не е толкова голяма.
Ето, опитай това.
Любовта ти по-малка ли е от тази на другите?
Вкусно ли е?
Това беше в твоя джоб.
Изхвърли го!
Върнах се.
Проклета да е!
Сойо! Ти да не се обиди заради шоколада?
Шоколадът? - Добре дошъл.
Нищо не разбираш.
Върнах се. - Добре дошъл.
Кота.
Ела.
Честит празник.
Благодаря.
Осава, почакай!
Ето. Това е от Сойо.
Тя се стеснява да ти го даде.
Котаро!
До скоро.
Какво става тук? - Нищо.
Ами.. по повод шоколада...
да не си помислиш, че съм купила първия попаднал.
Сигурно ти е трудно да разбереш...
Разбирам.
Всичко си има причина.
Как ли ще е това...
Осава носи почти същата.
Какво правиш?
Нищо.
Мамо! Вече тръгваме.
Ще се видим.
Ще се видим по-късно..
По-бързо!
Ще се видим по-късно. - Да.
Стига сте зяпали, прибирайте се.
Средно училище Учител Мацуда
Учителят идва.
Станете.
Внимание. Поклон.
Добро утро! - Добро да е.
Седнете.
Отдавна в този клас не са сядали на два реда.
Котаро, добре дошъл.
Останалите поздравявам с началото на учебната година.
Началното училище вече съвсем намаля.
Така, добре. Да започваме.
Понякога си задавам въпроса.
Сати е най-малката в нашето селце.
Какво ще стане с училището, когато завършим?
Ще го зачеркнат от списъците.
Зачеркнат?
Затворят.
Не могат да постъпят така с моето училище!
На мен ще ми остане другото, в Токио.
Кати...
Дали Саюри още има отстъпки?
Ако имаш купон. - С 10 купона ще бъде ли безплатно?
Не може да платиш сметката само с купони.
Ще питам мама.
Дали ще разреши?
Мисля, че да.
Трябваше да взема повече купони.
Да идем там сега. - Нямам пари.
Мигита!
Да?
Кати! Кати!
Виж. Това го ядем в темпурата.
Вече не са за ядене, виж как са цъфнали. Остави ги.
Отиваме!
Отиваме в Токио!
Екскурзия за деветокласници?
Как ти провървя.
Класът ни ще пътува за Токио.
Попитах, ще може ли да се установим
в жилището на Осава, и г-н Мацуда каза "да".
Не се ли страхуваш? - От какво?
Огромен град. Опасност на всяка крачка.
Не е толкова зле, колкото изглежда. Успокой се.
Къде си мислиш, че отиваш!
Тълпата ме повлече със себе си.
Не мисля, че би отишла там.
Да.
Не трябваше да се сърди така. Все пак е свикнал с Токио.
Сойо! - Още повече,
за първи път го виждам сърдит.
Добре. Ще позвъня на г-н Мацуда.
Може би трябва да позвъним в училището?
Дай първо да си починем.
Да, права си.
Сойо...
Сойо, иди се измий.
Не мога и крачка да направя.
Извинете.
Вие тук... - Вижте, кой се събуди.
Уверена съм, че си се наспала.
Къде е Осава?
Със своите токийски приятели.
Мигита!
Къде ми е чантата...
Ти и тя, а? - Нищо такова, човече.
Аз не съм и питал.
Значи, имаше нещо? - Разкажи.
Нищо такова нямаше.
Признай си, човече, направили сте го.
Не сме. - Ама, сте.
Добър ден. - Направихте го...
Аз съм Мигита.
Г-н Мацуда, сигурен ли сте?
Ще вървим след вас.
Преди дни целунах това "енотово куче".
Симпатична е, човече. Защо я наричаш така?
И размерите й, хич ги няма.
Осава! Бих била признателна, ако си затвориш устата, човече!
Човече?
Насам сме. Сигурен съм.
Ти си!
Ама защо аз?
Спипахме те! - Предавам се, предавам се!
Точно така, натам. Мигита, да вървим.
Ей, момчета!
Никога не съм виждала Осава такъв.
Да, вярно е.
Пазел е цялата си радост за срещата с приятелите.
Осава!
Осава! Да вървим или ще те зарежем тук.
Сега!
Ами... - Ще се видим.
До скоро.
Хироми!
Какво е това? - За спомен от Токио.
От реконструкцията на училището.
Раз! Два! Три!
Напред!
До скоро.
Тук ли ще го оставиш? Нали ти е подарък!
Това е просто шега.
Препарат за изправяне на къдрави коси.
Това е за Ати.
Купи тогава и перука за баща й.
Знаеш ли, наистина гаднееш.
С това просто намекваш, че тя има лоша коса.
Сапун за избелване на лице.
Това сигурно е за Ибуки?
Какво?
Ама че съм глупава...
Ибуки няма да е против.
Така или иначе... успокоих се.
Няма жива душа наоколо.
Главното здание на токийското метро.
Сойо! Какво ти стана?!
Зле ли ти е?
Съвсем бледа е.
Трябва да полегне. - Сигурно има анемия.
Ще потърся къде може да почине.
Чакайте тук.
Да ти донеса нещо за пиене?
Къде са останалите?
Отидоха до тоалетната.
Как си?
Тежи цял тон. Какво е това?
Взела си го?
Нали каза, че не ти трябва и го взех.
Какво?
Да не си посмял!
Благодаря.
Мигита е отново в строя.
Моите подаръци...
Подаръци, подаръци...
Още не си дошла, а вече мислиш кога ще се върнеш.
Разбра, че няма нищо по-хубаво от родния дом.
Шум, като стонове на хълмовете
Възможно е, някога да се науча да се погаждам с всички вас.
Какво ти е? - Нищо.
Нямаме го в момента.
Уверени ли сте?
Тогава ще вървим.
Когато имате, съобщете ни.
Ще ви позвъня вдругиден. - Благодаря.
Сойо, благодаря. Задължително ще го предам на Ибуки.
Довиждане. - Всичко хубаво.
Какво купи за Ати?
Гети. Всички имаме такива.
Разрешават ли да ги носите в училище?
Бели са. Първо уточних с учителя. - Съобразителна си.
Какъв е смисълът да ги купиш, ако не може да ги носиш.
Добър ден.
Как е шампоанът? - Помага, според мен...
Ацуко! - Леля Осава тук ли е?
Сигурно пуши в задния двор.
Ацуко!
Недейте. Ето, предайте й ги.
Хайде, Сойо.
Мамо, Сойо каза, че не е гладна.
Какво става?
Какво смяташ да правиш, мамо?
Какво се е случило? Вечерята изстива.
Г-н Дзинпати реши, че това е мечка. - Мечка?
Мисля, че това е миеща мечка.
Не. Следите са прекалено големи.
Сложи ми още малко ориз.
Тогава, иди утре и сам се увери.
Да.
Аха.
Да.
Бабо.
Ако отговарящият на телефона отиде в другата стая...
Какво? - Значи, че има любовна история.
Кое е смешното? - Татко има връзка.
Де да имаше връзка, та и аз да си почина малко.
Почакайте минута.
Питат къде да сложат смесителите в новата столова.
Кой пита? - Ямаока, монтажникът.
Ето. - Благодаря.
Никога не съм виждала марионетки.
Харесват ли ти?
В гимназията ще се нагледаш на такива.
Топла е.
В Наги е пълно с хулигани. Затова репутацията на училището е лоша.
Баща ми е учил точно тук, в Мори.
Слушаш ли ме?
Извинявай, замислих се.
Ама че невежа.
В нашия окръг има
само две гимназии, Мори и Наги.
Практически всички искат да учат в Мори.
Тези, които не успяват, отиват в Наги.
Слушаш ли?
Къде тръгна?
Ще мина от тук. - Защо?
Ще се подстрижа като таралеж.
Слушай...
Ще се опитам да постъпя в Мори. А ти явно ще си в Наги без мен?
Сложно е да се каже.
Какво му е сложното?
Възможно е да уча в Токио.
Г-н Мацуда ми търси училище. Ще уча там.
Колко прилича.
А ако се подстриже?
Никога няма да се реши.
По-добре това, отколкото връщане в Токио.
Сати, вода.
Благодаря.
Така не е честно.
Преместиха занятията.
До скоро. - Довиждане.
До скоро.
Ще се видим.
Ще ти покажа атака с коляно на Юги Муто.
Ще боли ли? - Ще видиш.
Тогава недей. - Не е на мястото си.
Не е симетрично спрямо другите.
Ще опитам още веднъж. - Добре.
Аз отивам.
Как е?
Когато го шия, изглежда наред.
Но, когато го фиксирам, бяга в страни.
Студено е.
Използвай възможността.
Скоро няма да мога вече да ти шия копчетата.
Тоест...
Следващия път ще се наложи да ти пращам сакото по пощата.
Ще го поправиш и ще ми го пратиш обратно. Става ли?
Няма да имам време за това.
И за мен ли?
Добре. Но ако някога пак падна на релсите,
ще дотърчиш от Токио и ще ме спасиш.
Аха. - Разбрахме се.
Ще прелетя до тук.
Добре... А ще идваш ли
всяка година за шоколад?
За една луличка?
Добре...
Исках да вървя с теб
до училище.
Понякога поне,
ще идваш ли да ме изпращаш до Мори?
Все пак се разминава.
Когато мисля за това, че скоро всичко ще свърши,
светът около мен се облива в цветовете на дъгата.
Дали скоро обикновената разходка до училище
ще ми се струва нещо великолепно?
Добро утро. - Добро да е.
Днес си подранил.
Дядо ме докара.
Гледа ли "Арахату"? - Само края.
Къде беше? - В банята.
Мога да ти го разкажа.
Не. Ще гледам повторението.
Сойо, добро утро!
Добро. - Добро утро!
Имаш ли въжета за скачане?
Да.
Добро утро!
Да вървим.
Мога да скоча два пъти.
Това не значи, че можеш двоен скок.
Въжето трябва да се превърти два пъти.
Аха, точно така.
Два оборота при всеки скок.
До скоро. - До скоро.
Къде отиваш?
Скоро ще се върна.
Добро утро. - Здрасти.
Добро да е.
Какво случило?
Начално училище
Кацуо - Приятели Сатико - Приятели
Магазин за вкусен сок
Сойо!
"...Нищо не нарушаваше тишината.
Но на олтара лежаха хризантеми и есенни листа..."
Какво има?
Къде е Сойо?
Днес няма да я има.
Да не е болна?
Не се вълнувай, не е болна.
Би трябвало вече да са стигнали до Мори.
Ако ги приемат там, ще се върнат с жълти пликове.
За Сойо не се притеснявам, но Осава...
Добре дошли в магазина за сок. Какво желаете?
Днес имаме специално предложение, сок от диня.
Сок от диня? Благодаря.
Кати, искаш ли сок?
Не участвам в детски игри.
И ти не трябва. Занимаваш се с глупости.
Сойо идва!
Е, как е? Не виждам.
Сойо! Поздравления!
Поздравления!
А ти?
Камък ми падна от сърцето.
Беше лесно. - Но сериозно се готвихте.
Нищо сложно. - Опитай моя сок.
Благодаря. Изглежда вкусно.
Почакай.
Почакай, де.
Какво?
Сигурен ли си? - В какво?
Че като подарък за дипломата пред
билетите за кеч ще предпочетеш целувка?
Така казах.
Почакай.
В края на краищата, това е моят подарък.
Аз трябва да започна.
Седни.
Затвори очи.
Е?
Извинявай. Още веднъж.
Не, пак.
Слушай...
Стига.
Защо?
В тях няма любов.
Да вървим вече.
Това зрелище си го биваше.
Сбогом.
Пак ще идвам.
Сойо!
Ела насам!
Какво правеше там? - Любувах се на класната стая.
Странно ми е да те гледам в тази униформа.
Не ми го казвай.
Гледахте: "Селото и свежият бриз на промяната"
Превод: naia
Благодарим ви, че гледахте с нас! www.easternspirit.org
Eastern Spirit ® 2014
В ролите:
Кахо СОЙО
Масаки Окада ОСАВА
Ериса Янаги ИБУКИ
Шьоко Фуджимура АЦУКО
Сього Моришита КОТАРО
Руи Хонма КАЦУО
Сайя Миядзава САТИКО
По мотиви на едноименната манга
Ая Ватанабе Сценарист
Рьото Кондо Оператор
Рей Хараками Композитор
Нобухиро Ямашита Режисьор