Маслото е от скоро.
Има ли някой в къщи?
Топло е. Странно.
Чувам те. Въоръжен съм.
Не съм щастлив колкото теб, затова не ми се пречкай.
Рефлекси като на котка.
Или някой е поставил статуя на разказвач тук...
Циклоп!
Вкаменяващ циклоп. Като в семейните басни.
Бог отново ми поставя изпитание.
Хайде! Мъртъв си!
Спри и забележи, че си мъртъв.
Копеле.
Значи си внучка.
Иска ми се да не го правите. - Кое?
Обличате момичета като момчета. - По-безопасно е, когато пътуваме.
Какво стана? - Натъкнала си се на циклоп.
Превръща те в камък и се храни със страха ти, докато си в капан.
Върху мен ли се качи? - Малко.
Беше грубо. - Моля?
Кой си ти? - Срещнах дядо ти.
Не искаше да напусне града, докато не прибере трупа ти.
Спящия воин е още тук.
Няма воин, само циклоп, очакващ глупаците да дойдат и да търсят.
Капан за наивни разказвачи. Не сте популярни наоколо.
Според познанията гробницата... - Хайде, да се прибираме.
Народът ти мисли, че си мъртва. Можеш да успокоиш стареца.
Мисли, че съм мъртва? - Не беше далеч от истината.
Съживих те, защото убих циклопа. Не мислех, че ще успея.
Кой си ти? - Тревър Белмонт.
Белмонт се бият срещу чудовищата. - Не съм във форма.
Да те покажем на дядо ти и може да се върнеш тук и да умреш отново.
Добре, казвам се Сайфа Бенадес. - Не ми пука.
Благодаря. - За нищо.
Съжалявам, но не открих войника. - Тихо, ангелче мое.
Съмнявам се, че долу има някого. Вероятно е просто легенда.
В момента някой се обръща в ковчега си от смях.
Сигурно си мисли за хората като нея, които се натъкват на циклопа.
Или има нещо толкова важно, че го пазят чудовища.
Месията ви не е там. - Защо си толкова сигурен?
Разказвачите предавате информация през поколенията.
В семейството ми също е така. Помниш ли какво видяхме долу?
Вени, изпомпващи топла течност.
Самозапалващи се факли, точно както ги описа прадядо ми.
Описанията пасват точно на замъка на Дракула.
Не знам какво има там, но не е месия.
Оставям ви. - Глупости.
Моля те, остани колкото искаш.
Не мога да ти се отплатя. - Помниш ли, че довечера тръгвате?
Да, но дотогава... - Ще се върна по-късно.
Да видим дали ще намеря бира.
Мога да се изпикая и да му кажа, че е бира.
Сайфа, спаси живота ти. - Груб е.
Внимавай, ръката ми трепери. Мога да ти извадя окото.
Епископът на Грешит би искал да те види в църквата.
Не ми е позволено да влизам в църкви.
Епископът ще направи изключение за теб.
Не, сериозно.
Разбирам, че искате да ме отвлечете, но съм отлъчен.
Епископът каза да ти предам, че е имало и по-големи отлъчвания.
Това означава, че си длъжен да се отзовеш, щом църквата поиска.
Мамка му.
Ако вляза и се запаля, вината е ваша.
Аз съм епископът на Грешит.
Не си от тук.
Не, идвам от Търговище. Помагах на архиепископа.
Какво мислиш? - Не бягаш панически като другите.
От теб ли? - От чудовищата, които идват тук.
Тук съм да спася Грешит. - Как ще го направиш?
Доведоха те да отговаряш на въпроси, не да задаваш такива.
Как ще помогнеш на хората, като избиеш разказвачите?
Сами са си виновни.
В днешно време човек не може да живее без Бог.
Мислиш, че нощните орди са дошли, защото хората не са религиозни?
И си от Търговище? - Архиепископът имаше интерес.
Мисля, че това го компрометира и не защити града и страната.
Отпратиха ме, много преди Дракула да се появи там.
Имахме различни виждания относно духовната дисциплина.
Но си бил там за изгарянето на жената на Дракула.
Да, аз го уредих. Жената беше вещица.
Вече няма съмнение, че е общувала с дявола.
Дори се е омъжила за него. - Разбирам.
За да ме дисциплинираш ли съм тук? - Не, имам подарък за теб.
Животът ти, Белмонт. Вземи го и изчезвай.
Довечера ще избием разказвачите и Грешит ще е в безопасност.
Отказвам да се трудя толкова за душата на този град
заедно с един отлъчен езичник.
Ще се поправиш, ако се махнеш. - Боже.
Наистина го вярваш, нали?
Ще напуснеш Грешит до залез или няма да видиш изгрева.
Ясен ли бях?
Въпреки престъпленията ти срещу помощниците ми...
Въпреки престъпленията на семейството ти срещу Бог...
Ще си в безопасност до залез-слънце.
Не сме извършвали престъпления.
Решихте, че не трябва да защитаваме земята от свръхестественото...
Белмонт никога не сте разбирали силата на Божието слово!
Хората в този град са мои и на Бога ни.
Ще правят каквото им кажа в Негово име.
До сутринта няма да има разказвач, който да скверни улиците.
Или ще си изчезнал, или ще си мъртъв.
Разбираш ли? - Да.
Направиш ли го за мен, ще обсъдим отлъчването ти.
Не се обиждай, но си обикновен епископ.
Отлъчването дойде малко по-високо от теб.
Търговище го няма вече.
Другите велики градове са изгубени или губят.
Грешит ще е последният голям град във Влахия.
За всички намерения и цели аз ще бъда църквата.
Тревър, ела с нас. - Добре, но всички ще умрете.
Какво? - Епископът тук...
Луд е меко казано.
Свирепо желае нови земи или е невероятно луд.
Убеден е, че за да се спаси Грешит, хората трябва да ви разкъсат.
Кога? - Преди да се стъмни.
Според него трябва да умрете, преди нощните създания да дойдат.
А ако останем и оцелеем? - Нощните създания ще дойдат.
Църквата отново ще ви обвини. - Това е грешно.
Да ни прокудят заради лъжа, която ще обрече хората.
Разказвачите не постъпват така. - Имахме споразумение.
Белмонт също не постъпват така. - Не ми пука, тръгвайте веднага.
Не можем да ги оставим във време на нужда!
Те вярват, че причината сте вие! - Защото църквата ги подвежда.
Кой бяга, когато някой лъже за него? Какво каза църквата за Белмонт?
Били сте покварени от свръхестественото.
Подигравате се на Бог и сте заплаха за общото благо.
Злото ви следва навсякъде. Какво направи?
Не избягах. - Тогава къде отиваш?
Решил ли си къде отиваш? - Страхливец ли ме наричаш?
Не, казвам, че си победен, Тревър Белмонт.
Бори се и реши, че си изгубил. - Нямахме избор.
Може би, но ние имаме.
Носим в себе си цялата мъдрост на тази велика страна.
Така ще водим битката си. - Ще загубите.
Може и така да е.
Ще покажем на някои хора, че битките се печелят и губят.
Но има по-голяма и важна война.
С армиите на Дракула ли? - Не.
Войната за душата на народа ни.
Ако наистина сме такива хора...
Хора, които се избиват заради фантазиите на един луд...
Тогава вероятно е редно нещата от ада да дойдат и да ни заличат.
Време е онези от нас, които воюват, да поемат отговорност.
Тръгвай си.
Не, вие си тръгвате още сега.
Къде са разказвачите? - Заведох ги на безопасно място.
Кълна се, че помръдна. - Закриляш злото! Предай ни ги!
Млъквай. - Какво?
Млъквай. Няма да получите разказвачите.
Днес няма да получите кръв, затова млъквай.
Ще ни ги предадеш, за да спасим града.
Градът е изгубен, откакто ти и останалите отрепки сте дошли.
Какво? С нас ли ще се биеш?
Ще убедиш хората, че номадските магьосници са добре за Грешит?
Присъствието на Божи хора е довело нощните орди тук?
Знаеш ли... - Тишина! Погледни се.
Ти си развалина и смърдиш. Едва държиш очите си отворени.
Какво очакваш да постигнеш? - Абсолютно нищо.
Напразно ли ще умреш? За хора, които не познаваш?
Не познавам никого от вас, но това не е от значение, нали?
Демонизирахте и отлъчихте семейството ми.
От поколения се борим и измираме за страната.
Правим го за Влахия и народа й.
Не е нужно да ви познавам, но все пак го правим.
Смъртта не ни плаши, а това да не можем да ви защитим.
Аз съм Тревър Белмонт от дома Белмонт.
Никога не съм се страхувал от смъртта.
Добре.
Ето го!
Превод: Koen http://subs.sab.bz