Студио GHIBLI представя един филм на ХАЯО МИЯЗАКИ
В древни времена земята била покрита с огромна гора.
В тази гора живеели старите богове.
ПРИНЦЕСА МОНОНОКЕ
Якул!
Принце!
Добра среща. Хий-сама каза да се приберете в селото.
И Джий-Джи каза така! - Джий-Джи?
Каза, че гората е странна. - Птиците са изчезнали!
И животните...
Отивам при него да проверя. Вие се прибирайте!
Нещо приближава.
Джий-Джи, какво е? - Не зная.
Не е човек.
Хий-сама извика всички обратно в селото.
Идва!
Това е прокълнат бог! - Прокълнат бог?!
Якул, бягай!
Тръгна към селото! Ще го нападне!
Ашитака!
Не го докосвай! Проклятието му ще се спусне върху теб!
Якул!
Укроти гнева си, умолявам те!
О, горски бог с незнайно име, защо се гневиш?
Чудовище! - Бягайте!
Спри! Не разрушавай селото ни!
Спри! Укроти яростта си!
Ставай!
Победи го! - Принце!
Доведете Хий-сама, бързо!
Изгасете огъня!
Принце!
Кая, не ме докосвай! Това не е обикновена рана!
Ашитака е ранен! Къде е Хий-сама?!
Никой да не го докосва! Всички да се отдръпнат!
Хий-сама!
Полей ръката му с това... внимателно.
О, гневен бог, който не познаваме...
...прекланям се пред теб.
Тук, където лежиш ще издигнем могила и ще изпълним погребален ритуал.
Не ни носи омраза и почивай в мир.
Проклети мръсни човеци...
Скоро ще познаете омразата ми и страданието ми...
Това е много тревожно.
Глиганът-бог е дошъл далеч от запад.
Вътре в него е имало отрова, която го е подлудявала и е разяждала плътта му...
...озлобила го е много, и го е превърнала в чудовище.
Принц Ашитака...
Покажи ни ръката си.
Хий-сама!
Принц Ашитака, готов ли си да узнаеш съдбата си?
Да. Готов съм от момента, в който пуснах стрелата си към демона.
Отровата ще се просмуче в теб и ти ще умреш.
Хий-сама, нищо ли не можем да направим?!
Ашитака ни защити! Той спаси селото!
Нима трябва да седим и да чакаме?
Никой не може да промени съдбата.
Но можеш да се изправиш, и да я посрещнеш.
Погледни.
Тази желязна топка беше в тялото на глигана.
Тя го е измъчвала. Раздробила е костите му, разкъсала е плътта му...
Това го е превърнало в демон.
Някаква беда се е спуснала над земите на запад.
Върви там и погледни с очи, непомрачени от омраза.
И може да намериш начин да вдигнеш проклятието.
Изминаха 500 години откакто сме били прогонени в тази земя от Ямато.
Сега се говори, че властта на императора отслабва...
...и че шогуните му са безсилни.
Но и кръвта на нашето племе отслабна.
Що за зла участ е това... Младежът, който един ден щеше да ни поведе...
...трябва да замине далеч на запад.
Законът забранява да те изпращаме. Сбогом.
Принце!
Кая, забранено е да ме изпращаш!
Ще си понеса наказанието. Вземи това, за да си спомняш за мен.
Но това е твоят кристален кинжал...
Ще ти донесе добър късмет!
Винаги ще си спомням за теб!
И аз ще те помня, Кая.
Война…?
Обкръжете ги!
Там, на хълма!
Главата му е моя!
Спри!
Какво става с ръката ми?!
Няма да се измъкне, виждам го!
Не се изпречвайте на пътя ми!
Демон!
Белегът расте...
Все едно, че ям топла вода.
Ето го!
Това достатъчно ли е?
Какво е това?! Това не са пари!
Ако нямаш пари, връщай ми ориза!
Чакайте, оставете монахът да погледне.
О! Жено! Това е бучка чисто злато!
Ако искаш пари, аз ще ти платя.
А ще взема това.
Има ли тук сарафин?
Или няма?
Така като гледам, това струва колкото три торби ориз!
Ей, почакай!
Мое е! Върни ми го!
Ей, не бързай толкова!
Няма нужда да ми благодариш. Аз съм този, който трябва да ти благодари.
Спасих се от самураите благодарение на теб.
Би се като свиреп демон!
Забеляза ли ги? Така става, като показваш злато пред толкова хора...
Да, сърцата на хората се втвърдиха и станаха зли.
Няма да е приятно, ако ни нападнат докато спим. Да им избягаме ли?
Значи глиганът се е превърнал в демон.
Проследих следите му до онова село, и после ги загубих.
Нищо чудно.
Виждаш ли това?
Последният път, когато минавах оттук, това беше село.
Наводнения, свлачища... Сигурно са загинали много хора.
Война, бедност, болести, глад...
Човешкият свят се напълни с мъртъвци.
Казваш, че си прокълнат? Целият свят е проклятие.
Мм! Вкусно.
Не трябваше да слизам към селото. Убих двама души.
Аз се спасих благодарение на теб.
Дай ми паницата си.
Трябва да се нахраниш.
Рано или късно всички ще умрем.
О, каква елегантна купа.
Като те гледам и си спомням за древните легенди.
За безстрашните емиши, в земя далеч на север и на изток...
...които воювали със стрели с връх от камък и яздели елени.
Важното е да не се предаваш пред смъртта.
Или поне така казваше учителят ми.
Яж, това си е твоят ориз.
Виждал ли си някога нещо подобно?
Какво е?
Било е в тялото на глигана. Ранило го е смъртоносно и го е погубило.
Още по-далеч на запад оттук...
...дълбоко в планините, има гора, която никой човек не е преминал.
Гората на бога-елен.
Гората на бога-елен?
Говори се, че зверовете там били гигантски, както във времената преди хората.
Знаех си, че ще тръгне...
Хайде, почти стигнахме! Дръжте си очите отворени!
Ето ги!
Боговете вълци!
Успокойте добитъка! Групирайте се и бъдете хладнокръвни!
Пазете барута сух!
Оставете ги да се доближат!
Първите... Огън!
Вторите, огън!
Проклети чудовища, воят им е по-лош и от захапката.
Това бяха малките, защо майка им я няма?
Това е Моро!
Ела, Моро!
Убихме я!
Тя е бог. Няма да умре толкова лесно.
Ще се забавим.
Тръгваме веднага.
Ами тези, които паднаха?
Продължаваме!
Диша.
Дръж се!
Името ми е Ашитака! Дойдох от земите далеч на изток!
Вие ли сте старите богове, които живеят в гората на бога-елен?
Тръгвай!
Кодама? И тук ли ги има?
Стой мирно. Не трябва да се движиш.
Остави го на мира, няма да те нарани. Щом ги има тук, значи гората е здрава.
Ще доведат господаря си!
Кой, вълците ли?
Не, по-страшно, господарят на чудовищата!
Изчезна!
Якул е спокоен. Едва ли има опасност наблизо.
С ваше позволение ще преминем през гората ви.
Моля ви, хайде да се върнем обратно!
Има пътека от другата страна на реката. Никой не се е измъкнал от тази гора.
Течението е прекалено силно.
А ако не побързаме, ще бъде твърде късно за него.
Водиш ли ни? Или искаш да ни заблудиш?
Господине! Тези изчадия няма да ни покажат верния път!
Стават все повече!
Значи това е майка ви? Какво великолепно дърво.
Следите на момичето и вълците. Дали живеят някъде тук?
Господине! Тук сме в опасност! Тук е входът към другия свят!
Наистина изглежда така. Хайде да си починем.
Каква е тази следа?
Не съм виждал такава. Още е прясна...
Господине! Какво става?
Господине, добре ли сте? Пребледнял сте като платно...
Казвам ви, тук сме в опасност!
Видя ли го?
Няма значение.
Трябва да издържиш още малко.
Благодаря.
Отиде си...
Как така изведнъж стана толкова лек?
А? Спря да ме боли!
Оздравял съм! Ами, счупена си е.
Господине! Бяхте прав! Излязохме точно срещу града!
Прилича на крепост.
Ковачницата на Ебоши-сама. Топят железен пясък и добиват желязо.
Някой идва от гората... - Мононоке…?!
Хей, аз съм! Короку, говедарят!
Вярно е! Сега идват насам през езерото!
Какво става?! Пазете тишина, когато пиша!
Короку е жив, в момента идва насам!
Какво?!
Не си дух, нали?
Какво стана с другите? - Бяхте четирима...
Само ние се спасихме.
Все биволарите загиват.
Дайте път!
Гонза-сама, кой е човекът с качулката?
Не съм виждал такъв досега.
Чуйте, войници! Този човек пренесе вашия другар през целия път на гърба си!
Благодарете му.
Ау! Не ме хващай там!
Ти! Стой, където си!
Първо искам да ти благодаря, че си спасил нашите хора.
Но тук нещо не ми харесва...
Пристигнахте само час след нас.
А си носил ранения на гръб чак дотук...
...през гората на бога-елен? - Короку! Жив ли си?!
Пройдоха такъв! Счупил си си крака! Сега как ще си изкарваме прехраната?!
Нищо не зависеше от мен...
Непрекъснато ме караш да се тревожа! Мислех, че са те изяли вълците!
Поне щях да си намеря по-добър мъж!
Токи, съжалявам!
Токи, може ли да ни спестите семейните си разправии?
Ти пък за какъв се мислиш! Как можа да ги оставиш там!
Каква полза имаме от теб изобщо? Нито работиш, нито ставаш за пазач!
Трябва да рискуваш живота си заради другите!
Нямаше как да им помогна...
Благодаря ти, че си спасил съпруга ми.
Радвам се. Тъкмо започвах да си мисля, че не трябваше да го спасявам.
Сигурно си много хубав. Може ли да видя лицето ти?
Гонза.
Разведи госта ни из града. По-късно искам да му благодаря лично.
Короку.
Радвам се, че се върна жив. Съжалявам за това, което стана.
Стига сте го глезили, Ебоши-сама, има само няколко драскотини!
Извинявам се и на теб, Токи. Срамувам се, че не можах да им помогна.
Не, ако Вие не бяхте там...
...сега всички щяха да са в корема на вълците.
Страннико, чувствай се като у дома си и си почини добре.
Знаех си, голям хубавец си!
Заради този ориз трябваше да се бием с Моро. Бъдете благодарни!
Побързай!
Къде е?
Онзи ли е?
Наистина, Токи беше права!
Много е хубав! - Не е ли прекалено млад?
Това пък откога взе да те тревожи?
Престанете с тази врява! Трябва да поменем мъртвите.
Има и други хубави мъже тук!
Ти ли бе, говедар!
Хей, страннико, защо не дойдеш при нас? Не стой в тази смрадлива кошара!
Какви ги дрънкате? Рискувахме живота си, за да ви донесем този ориз. Дано устите ви изгният.
Така ли? А кой прави желязото, с което платихте за ориза?
Работим на меховете по цяла нощ!
Моля ви, бихте ли ми показали мястото, на което работите?
Наистина ли?
Тази нощ ще трябва да работим гримирани!
И да си сложим руж!
Ще те чакаме!
Не им се обиждайте, господине.
Ебоши-сама ги глези прекалено много.
Чувал съм, че в големите градове жените са своенравни.
Не мога да разбера как е възможно жени да работят в ковачница.
Присъствието на жени там осквернява желязото.
Но Ебоши-сама откупува всяка робиня, която види и я води тук.
Тя е добър човек.
Старче, оризът пада от устата ти.
Добър човек е, но е много силна. Древните закони и проклятията не я плашат.
Вярно е, срещата с вълците не беше нищо.
Ако можеше да видиш битката с бог Наго!
Бог Наго?
Огромен глиган! Той беше господар на тази област.
Никой не можеше да се доближи до планините.
Можехме само да ги гледаме оттук и да си мечтаем за съкровищата им.
Но железният пясък тук долу се изчерпа.
Някои от ковачите тръгнаха да търсят руда в планината. Но глиганът ги уби.
Започнахме да изсичаме гората, за да можем да оголим планините.
И той се разяри много.
Представлението започна!
Тогава се появиха Ебоши-сама и стрелците й.
Господине, какво ви е?
Боли ви ръката ли?
Не, просто си мислех за глигана.
Умрял е изпълнен с омраза.
Ашитака, или както и да е името ти, извинявай, че те накарахме да чакаш.
Това е добра стомана.
Подготовката на утрешните доставки ни отне време.
Време е за почивка. Кажете на всички.
Някои смятат, че си шпионин на самураите или на духовете.
Не са малко тези, които искат да превземат тази ковачница.
Би ли ми разказал за целта на пътуването си?
Сигурно си спомняш това парче метал.
То беше прояло тялото на един гигантски глиган, и го беше превърнало в демон.
Получих този белег, преди да го убия. Проклятие, което носи смърт.
Къде се намира страната ти? Яздиш странен елен.
Между север и изток. Повече от това няма да ви кажа.
Копеле! Ако не отговориш веднага ще те разсека на две!
И какво ще направиш сега, когато знаеш тайната на нашето оръжие?
Дошъл съм да видя това място с непомрачени очи. Тогава ще преценя.
Непомрачени очи?
Разбирам.
Ела. Ще ти покажа тайната си.
Ебоши-сама!
Гонза, наглеждай всички останали.
Това е градината ми, от която всички се боят и никой не доближава.
Ела, ако искаш да узнаеш тайната й.
Извинете, че ви притесняваме.
Точно завършихме една.
Все още е твърде тежка.
Но Вие я държите толкова леко...
Ако я изтъним още, металът ще се спука.
Това не е единствено за мен. Смятам да обуча и другите жени.
Определено ще е интересна гледка!
Това е новото оръжие, което тези хора измайсториха.
Китайските са прекалено тежки и с тях се стреля трудно.
Това оръжие ще победи и чудовищата, и броните на самураите.
Страхотия! Ебоши-сама иска да завладее света!
Съжалявам, че ви накарах да бързате. По-късно ще ви донеса саке.
Би било чудесно!
Не стига, че сте плячкосали гората на планинския бог и заради вас се е превърнал в прокълнат демон...
а сега искате да стоварите още омраза и проклятие навред с това оръжие?
Жал ми е за теб.
Аз прострелях глигана.
Проклето глупаво прасе... трябвало е да стовари проклятието си върху мен.
Да не би дясната ти ръка да се опитва да ме убие?
Ако проклятието би изчезнало, щях да те убия.
Но ако те убия сега, ръката ми повече няма да се спре.
Няма да се успокои докато не избие всички тук.
Ебоши-сама... Водачът ни иска да каже нещо.
Ебоши-сама... Не подценявайте силата на младежа...
Млади господине, аз също съм прокълнат.
Добре разбирам гнева и болката ти.
Но въпреки това те умолявам, не убивай господарката ни.
Тя единствена се отнася с нас като с човешки същества.
Тя не се уплаши от болестта ни.
Изми прогнилата ни плът и превърза раните ни.
Господарю...
Животът е труден и изпълнен с болка.
Проклинам света и хората, но пак искам да живея...
Простете ми, говоря несвързано.
Пак се появиха.
Когато нощта падне, идват и засяват дървета. Искат да си върнат гората.
Ашитака, защо не останеш тук и не работиш с нас?
Значи искаш да ограбиш дори и гората на бога-елен?
Ако древните богове изчезнат, мононоке ще станат обикновени зверове.
Ако гората изчезне и пазачите й си отидат, тази земя ще ни дари с богатствата си.
Тогава и принцесата на духовете може би ще стане отново човек.
Принцесата на духовете?
Жал ми е за нея, вълците откраднаха душата й.
Сега целта й е да ме убие.
Говори се, че кръвта на бога-елен може да излекува всяка болест.
Възможно е да изцели тези хора, и дори да вдигне твоето проклятие.
Ебоши-сама... как ви се струва?
Отлична изработка. С това ще покорим страната.
Но все още е тежка.
Ти ли си?
Токи-сан, ще ми разрешите ли да поработя с вас?
А? Ей, чакай!
Може ли да те сменя за малко?
Сам си търси белята, дай му да опита.
Значи все пак дойде!
Виждате ли? Хубавец е!
Вижте я, оправя си кимоното!
Ако се напъваш така, едва ли ще издържиш дълго, господин Пътешественик.
Тази работа е много тежка.
Да. Мехът трябва да се движи непрекъснато четири дни и пет нощи.
Животът ви тук труден ли е?
Да, но в сравнение с там, където бяхме преди, тук е много по-добре.
Каквото изработим си е за нас. И мъжете тук не са ни господари.
Разбирам...
Тръгваш ли си утре? - Защо не останеш по-дълго?
Можеш да работиш тук!
Благодаря, но трябва да открия някого на всяка цена.
Тя идва!
Вълчата принцеса!
Това е тя!
Престани!
Не искам да се бия с теб!
Отива към двореца!
Усилете огъня! Стрелците - на стената! Не я оставяйте да се измъкне от града!
Всички да заемат постовете си! Без паника!
Май е горе на покрива...
Никой да не се разсейва! Настъпвайте, без да спирате!
Огънят не трябва да загасне!
Сама ли е? - Да. Обградили сме я напълно.
Предполагам, че вие сте целта й, Ебоши-сама.
Със сигурност. Да вървим.
Принцесо на духовете, чуваш ли ме? Тук съм.
Ако ти искаш да отмъстиш заради племето си...
...знай, че тук има жени, които са решени да отмъстят за съпрузите си...
...убити от вълците.
Покажи се! Да приключим още тази нощ!
Ето я!
Махнете се оттам или ще ви прострелят!
Това е капан! Спри!
Принцесо на вълците, върни се в гората! Не умирай напразно!
Да отстъпиш не е позорно! Върни се в гората!
Онзи е! Знаех си...
Оставете го да прави каквото е решил.
Улучихме я! Ще падне!
Никой да не мърда!
Дори и отрязана, главата на вълка може да хапе.
Прицелете се там, където ще падне.
Огън!
Назад!
Ставай!
Не!
Убийте я!
Сега вече я хванахме! - Не я оставяйте да се измъкне!
Убийте я!
Гонза-сама, добре ли сте?
Не се тревожи за мен, тръгвай!
Лъжец такъв! Знаех си, че си дух като тях!
Спри!
Отмести се.
Какво правиш, Ашитака?!
Животът на момичето е мой.
Искаш да вземеш това планинско куче за невяста?
В теб има демон. Както и в нея.
Вижте! Така изглеждат омразата и мъката, които са обсебили тялото ми!
Разяждат ме и викат смъртта ми!
Не оставяйте омразата да ви обсеби!
Не ме занимавай със собственото си нещастие!
Аз ще ти отрежа ръката!
Ебоши-сама!
Моля ви, някой да дойде да я вземе.
Не се тревожете. Скоро ще се съвземе.
Аз ще отведа момичето!
Чакай! Никъде няма да ходиш! Как можа да постъпиш така с Ебоши-сама?
Спри!
Кийо, недей!
Простреляха го, а продължава да върви...
Как е Ебоши-сама? - Добре е.
Донесете ми оръжието! Стрелците да се съберат!
Няма да ги оставя да се измъкнат!
Токи, бързо!
Ти?!
Не можете да минете, господине.
Портата не се отваря без разрешение.
Молим ви, откажете се...
Вие помогнахте на нашия другар, не искаме да бъдем врагове.
Дойдох тук по собствено желание. Сега си тръгвам.
Не можете! Нужни са няколко души, за да се повдигне тази порта!
Господине, недейте! Ще се убиете!
Помръдна се...
Махнете се от пътя!
Вълците!
Огън! Огън... огън?
Спрете! Принцесата ви е жива!
Идвам при вас.
Якул, тръгваме.
Задължен съм ви.
Отиде си...
Чакай!
Животът му е мой!
Те те простреляха, нали? И сега умираш...
Защо ми попречи?! Отговори, преди да умреш!
Не исках да те убият...
Не ме е страх да умра! Ако можех да прогоня човеците, бих дала живота си!
Зная това. Разбрах го, когато те видях за първи път...
Сега ти си този, който ще умре напразно! Защото се бъркаш, където не ти е работа!
Ще ти прережа гърлото и най-накрая ще млъкнеш!
Не умирай...
Престани да говориш така! Не приемам заповеди от човеци!
Красива си...
Какво има, Сан? Да го разкъсам ли?
Това са Шоджо...
Шоджо! Как може да показвате такова неуважение към вълчия клан?
Това е нашата гора.
Дайте ни човека.
Дайте ни човека и се махайте.
Махайте се преди зъбите ми да ви стигнат!
Вие се махайте.
Ще изядем човека.
Ще го изядем.
Оставете ни да го изядем.
Шоджо, вие сте най-мъдри в цялата гора...
...защо искате човешка плът?
Ще изядем човека. Ще получим силата му.
Искаме сила, за да победим човеците.
Не трябва! Дори и да го изядете, няма да получите силата му!
Кръвта ви ще се замърси и всички вие ще изчезнете!
Ние засаждаме дървета. Човеците ги изкореняват.
Гората не се завръща. Трябва да избием човеците.
Богът-елен е на наша страна! Засаждайте дървета отново!
Кланът на Моро ще воюва до последно!
Богът-елен не воюва. Ние ще умрем.
Вълчата принцеса не се тревожи, защото е човек.
Проклети безочливи маймуни! Ще ви прегриза гърлата!
Спрете!
Добре съм, не се тревожете.
Вие тръгвайте без мен. Аз ще се погрижа за човека.
Ами този?
Да го изядем ли?
Не трябва. Тръгвайте.
Ела, нека не бъдем врагове.
Помогни ми да пренесем господаря ти.
Умен си. Знаеш, че е по-добре да не стъпваш на този остров.
Мирис на човек...
Върви, където искаш и живей както ти харесва.
Ето го!
Дайдарабочи, великанът! Най-накрая го открихме!
Какво се мотаете, елате да видите!
За какво изобщо сте облекли тези смрадливи кожи ако само си седите там?
Който погледне бога-елен, ослепява!
И вие се имате за най-добрите ловци на запад?
Това е документ от имперския съд.
Императорът е наредил богът-елен да бъде убит, така че побързайте!
Дайдарабочи е нощната му форма.
След малко ще се преобрази.
Явно там му е бърлогата.
Ето! Започна!
Джико-Бо-сама...
Ето там...
Безброй са...
Тези глигани не са от гората.
Това са кланове от другаде.
Оккотонуши от Чинзай!
Чинзай?! Искаш да кажеш, че е прекосил морето?!
Няма съмнение, че е той. Няма друг с два чифта бивни.
Довел е цялото си племе, проклет да е!
Усети ни! Да се махаме!
Бързо! Скачайте!
Раната я няма!
Якул...
Когато се разсъниш, благодари на Якул. Пазеше те през цялото време.
Откъде знаеш името му?
Той ми разказа за себе си. И за теб, и за горите в родината ти.
Богът-елен те е съживил. Затова ще ти помогна.
Сънувах странен сън... Видях елен от злато...
Яж.
Дъвчи.
Дойдохме, за да избием човеците и да спасим гората.
Защо тук има хора?
Това е дъщеря ми.
Хора има навсякъде. Вървете си откъдето сте дошли и убивайте там.
Ще ги убием тук, за да защитим гората на Бога-елен.
Защо този човек е тук?
Богът-елен излекува раната му. Не можем да го убием.
Богът-елен е спасил човек?! Казвате, че Богът-елен го е излекувал?!
А защо не спаси господаря Наго?!
Не е ли Богът-елен пазачът на гората?!
Богът-елен дава и отнема живот, както той сам реши.
Нима забравихте това?
Не! Вие сте го убедили да го съживи!
Но предадохте нас и не спасихте Наго!
Наго не беше спасен, защото го беше страх от смъртта. И мен ме е страх.
Отровният камък на човеците, който го уби, влезе и в моето тяло.
Наго избяга, но аз ще остана и ще посрещна смъртта си.
Моро, трябва да отидеш при Бога-елен!
Сан, вече живях достатъчно.
Богът-елен няма да излекува раната ми, а ще отнеме живота ми.
Не, майко! Нали ти го пазиш!
Няма да ни заблудите! Наго беше красив и силен. Той не би избягал.
Вие, вълци, сте го изяли! Вие сте били!
Тишина! Вие обиждате майка ми!
О, гневни богове от планините... Моля ви, изслушайте ме...
Аз убих господаря Наго.
Той нападна селото ми...
Огромен бог-глиган, носещ проклятие. Това е доказателството ми.
Дойдох в тази земя, за да помоля богът-елен да вдигне проклятието ми.
Той излекува раната ми, но проклятието остана.
Докато не погълне тялото ми, ще живея в болка.
Оккотонуши... Най-накрая някой, който би могъл да разбере.
Оккотонуши-сама, недей!
Не трябва да изяждаш този човек!
Значи ти си дъщерята на Моро. Чух за теб.
Очите ти...
Дръпни се, няма да го изям.
Принцесо, не се тревожи...
Искам те да видят края на господаря Наго.
Благодаря ти, младежо.
Натъжава ме да знам, че от нашето племе е произлязъл демон.
Господарю Оккото, има ли начин да се освободя от проклятието?
Напусни гората. Ако се срещнем пак, ще трябва да те убия.
Оккотонуши, няма как да надделеем над човешките оръжия, дори и да сме повече.
Моро, погледни племето ми. Смалили са се и са станали глупави.
Ако това продължи...
...ще се превърнем в обикновен дивеч за човеците.
Внимавай. Да хвърлим всички в една битка е точно това, което те искат да направим.
Не съм молил вълците за помощ.
Дори и племето ми да загине, поне ще си отмъстим на хората.
Богът-елен...
Дръжте добитъка да не се разбяга!
Изчакайте. Оставете ги да се приближат!
Огън!
Зареди! Бързо!
Виж ти, хората на Ебоши.
Вървете напред и се скрийте.
Виждам ги! Връщат се насам!
Главатарю...
Добра работа.
Време е да тръгваме. Кажи на всички.
Джико-Бо.
Имаме спешна поръчка. Няма време за игрички с тези селски самураи.
Пълководецът Асано е насъскал хората си срещу мен.
Асано? Могъщ воин е той.
Иска да му предаваме половината от желязото.
Ама че е алчен!
Но сега не е подходящият момент за кавги между хората.
Богове-глигани се събират в гората. Скоро ще са тук.
Дай на Асано желязото, което иска.
Изпълни обещанието си към нас и после воювай, с когото искаш.
Ебоши-сама! Бързо! Идват самураи!
Говориш за дявола и той се появява. Това е пратеник на Асано.
Това е вестоносец. Дръжте се прилично.
Добре дошли!
Ей, няма ли да се срещнеш с него?
Ебоши, жената от железния град, вие се сражавахте добре!
Носим съобщение от нашия господар. Проявете уважение и отворете портата!
Ако имате работа тук, кажете ни каква е докато сте там!
Ебоши-сама отне тези планини от духовете!
А вие искате да ги заграбите заради желязото!
По-добре се махайте!
Няма да търпя обиди срещу пратеник!
Оскърбихме ли те?
Жените в този град сме такива!
Искате желязо, а? Ето ви!
Добре! Добре!
Нито самураите, нито духовете могат да се мерят с вас.
Решили сте да се справите сами.
Наистина ли смяташ, че тази хартия има стойност?
Винаги ми е била от полза.
А този път трябва да убием бог.
Да, Ебоши-сама?
Можете ли да прочетете какво пише тук?
От императора е.
Императора? - Императора?
Микадо. - Микадо?
Добре! Добре!
Свободни сте.
Продължим ли да правим желязо тук, силата на гората ще отслабне.
Тогава ще има по-малко произшествия.
Дадохме ти много пари и метал.
Заехме ти и стрелци с огнени копия. И причината не е, за да правиш желязо.
Но ти си се досетила още тогава.
Не ми казвай, че и ти си повярвал на легендата, че главата на бога-елен носи вечна младост.
Не зная каква е целта на всичко това. Аз изпълнявам поръчка.
Ще спазя обещанието си.
С глиганите ще се справим по-лесно, отколкото с клана на Моро.
И кажи на хората си да спрат да се крият зад хълма.
Разкри ме!
А, и още нещо...
Да е минавал един младеж скоро през селото ти?
Язди червен елен.
Тръгна си.
Тръпки ме побиват от тия.
Това не са обикновени ловци. Джибашири са.
Нека ви помогнем!
Не се доверявайте на онези!
Ако нещо ви се случи, как ще ви помогнем оттук?
Вече знаем как да стреляме!
Искам всички да защитавате града.
Трябва да се страхуваме най-много от хората, а не от духовете.
След като богът-елен изчезне, ще разберете какво имам предвид.
Онези монаси няма да се задоволят само с главата на бога.
А освен самураите, и стрелците ни също може да се обърнат срещу нас.
Не можем да разчитаме на мъжете. Дайте най-доброто от себе си.
Не се тревожете за Ебоши-сама. Аз, Гонза, ще я пазя с живота си!
Ще ми се да беше вярно. - Какво?!
Сигурно щеше да е по-добре да си жена!
Страдаш ли?
Знаеш, че ако скочиш сега, ще сложиш край веднъж завинаги.
Силата ти се завръща, но белегът ти става все по-голям.
Сигурно съм спал няколко дни.
Спомням си, че момичето се грижеше за мен.
Ако беше проплакал дори веднъж, щях да ти прегриза гърлото.
Какво гледаш?
Колко е прекрасна гората.
Глиганите тръгнаха ли?
Върни се в пещерата, момко. Не можеш да чуеш плача на гората.
Глиганите отиват на смърт.
Седя тук и слушам стенанието й докато умирам...
...и чакам тази жена да се появи.
Как бленувам за мига, в който ще мога да забия зъби в главата й.
Моро, защо гората и хората не могат да живеят в мир?
Наистина ли е прекалено късно?
Хората стават все повече.
Рано или късно ще стигнат дотук и ще изгорят всичко.
Ами Сан? Искаш да умре заедно с теб ли?
Каква безразсъдна и себична мисъл. Точно като на човек.
Сан е една от нас. Тя живее с гората и ще умре с нея.
Трябва да я освободиш! Тя е човек!
Тишина, момче!
Наистина ли мислиш, че разбираш нещастието на това момиче?
Тя беше дете, което хората подхвърлиха в краката ми, за да могат да избягат.
Никога няма да бъде нито човек, нито вълк.
Бедното ми, грозно, любимо дете...
И ти си мислиш, че можеш да й помогнеш?
Не зная. Но зная, че можем да живеем заедно.
Как ще живеете заедно? Ще воюваш ли срещу хората с нея?
Не! Така само ще причиним още болка и омраза!
Нищо не можеш да направиш, момче.
Скоро проклятието ще те погълне и ти ще умреш.
Когато слънцето изгрее, тръгни си оттук.
Вече можеш да ходиш?
Благодарение на теб и на бога-елен.
Якул! Извинявай за тревогите.
Краката ми са толкова слаби...
Прекалено тихо е... Къде са изчезнали всички кодама?
Наближаваме, усещам мириса на пещите.
Благодаря за помощта ти! Искам да те помоля за нещо!
Моля те, предай това на Сан!
Да вървим.
Каква ужасна смрад... повдига ми се от нея.
Това не е обикновен дим. Опитват се да объркат обонянието ни.
Онази жена е там.
Тя знае, че сме тук!
Това в капан. - Капан?!
Опитва се да ни подмами извън гората.
Изглежда е намислила нещо.
Трябва да предупредим глиганите! Те вече тръгнаха надолу!
Оккотонуши не е глупак.
Но въпреки че знае, че е безразсъдно, той ще атакува.
Глиганите са горда раса.
Докато последният от тях не падне, няма да се предадат.
Започнаха да секат дърветата.
Това е, за да ги ядосат.
Майко, казвам ти сбогом.
Отивам да помогна на господаря Оккото.
Димът сигурно вече ги е заслепил.
Както желаеш.
Но за теб има и друг път. Да заживееш заедно с онзи младеж.
Но аз мразя хората...
От Ашитака за мен?
Красиво е...
Вие вървете със Сан.
Аз оставам при бога-елен. - Да вървим!
Кланът на Моро ще се бие редом с вас! Къде е господарят Оккото?
Благодаря ви!
Идва откъм града...
Да вървим!
Кой е там!
Самураи!
Стой!
Пуснете ме да мина!
Спри!
Кой беше този?!
Спира ги!
Майстор е! Стига си хабил стрелите!
По-бързо!
Вярно! Наистина е той!
Дух ли е, или не е?
Ашитака-сама!
Токи-сан! Добре ли сте всички?
Нали виждаш!
Самураите ни нападнаха докато мъжете ги няма!
Превзеха външната стена!
Мислят си, че срещу жени ще им е лесно! - Къде е Ебоши-сама?
Заедно с мъжете и стрелците заминаха на лов за бога-елен!
Няма как да узнае какво става тук!
На лов за бога-елен?! Ето какъв е бил онзи трясък...
Господине! Пазех го за вас!
Защо не донесе нещо полезно, огнена тръба например?
За нищо не ставаш!
Короку, благодаря ти!
Отивам да помоля Ебоши-сама за помощ! Ще издържите ли дотогава?
Ако се наложи ще ги залеем с разтопено желязо!
Ашитака-сама, разчитаме на теб!
Доведи Ебоши-сама!
Не улучих.
Лодките идват, побързай!
Оставяме Ебоши-сама в твои ръце! Ние ще се сражаваме!
Ще се върна! Не се предавайте!
Късмет! - Пази се!
Ето го! Сигнална стрела!
След нас са! На теб разчитам, Якул!
Мирише на изгоряла плът...
Якул!
Не се приближавайте!
Дай да видя раната!
Чакай ме тук. Ще се върна.
Казах да чакаш!
Хайде, още малко...
Кой си ти?
Това място е за мъртъвците. Тръгвай си оттук.
Нося съобщение от хората в града. Трябва спешно да го предам. Искам да говоря с Ебоши-сама.
Ебоши-сама не е тук. Кажи на мен какво да й предам.
Ще говоря само с нея! Къде е тя?!
Господине! Значи сте жив!
Какво се е случило тук?
Все още има хора там, които са погребани живи.
Беше ужасно...
Самураите са обсадили града.
Жените са затворени зад горната стена. Ако тръгнете сега, ще стигнете навреме.
Всичко се обърка!
Проклет да е Асано! Какъв страхливец, да нападне точно сега...
Къде е Ебоши-сама?
Отиде в гората, за да убие бога-елен.
Трябва да я върнете веднага, иначе ще бъде прекалено късно!
Стига сте приказвали толкова, време е да си тръгваш!
Всички да се връщат на работа!
Какво?!
Я чакайте малко!
Искат да изоставим хората в града!
Ако не тръгнем веднага, всички долу ще загинат!
Вие сте полудели!
Гората е голяма и гъста, не можем да я открием навреме.
Лъжец! Вие сте следотърсачи! Можете да откриете всекиго!
Тия копелета са подвели Ебоши-сама.
Имаше ли вълк сред глиганите, когато ви нападнаха?
Сан... не, принцесата на духовете, някой видя ли я?
Не зная... Нападнаха като лавина...
Аз я видях.
Бяхме в челните редици...
И?
Не зная. Изведнъж престанах да разбирам какво се случва.
Тези маскирани монаси ни използваха като примамка за глиганите.
Взривиха земята точно пред нас...
...и ни посипаха с огън отгоре.
Какво се случи със Сан?!
Успокой се! Искам да ти помогна!
Това е вълк! Там има жив вълк!
Господине, какво правите?!
Господине!
Махни се! Ти, какво правиш там?!
Той ще ме заведе при Ебоши-сама. Ако вие не я последвате, аз ще отида.
Никъде няма да ходиш!
Отмести се.
Кое е по-важно, главата на бога-елен, или града, в който живеете?
Отровни стрели!
Спрете!
Всички заедно!
Измъкна се!
Вие слизайте надолу и се скрийте до езерото.
Внимавайте много. Стрелците сега са на тяхна страна.
Запази ми това. Последната ми стрела.
Остани с тях.
Грижете се за него!
Бързо, отведи ме при Сан! Ебоши ще бъде там!
Не изоставайте от ловците. Сега приключваме с това веднъж завинаги!
Джико-Бо-сама...
О, тук ли си! Какво става напред?
Оккотонуши е смъртоносно ранен. С момичето отиват навътре в гората.
Точно както си мислех, отиват да молят бога-елен за помощ. Проследете ги!
И бъдете внимателни. Ако усети, че сте хора, няма да се появи.
Няма нужда да ми го повтаряш.
Това по лицето му глиганска кръв ли беше?
Джибаширите правят такива неща.
Дръж се още малко. Почти стигнахме езерото на бога-елен.
Нещо става...
Нещо става с Оккотонуши-сама... Дръж се, още малко остана!
Нещо тъмно идва.
Какво е? Нищо не мога да надуша заради кръвта.
Шоджо!
С гората е свършено!
Вие сте виновни!
Така ли благодарите на тези, които се биха за гората?
Вие доведохте злото в тази гора!
Не е нито човек, нито звяр!
Нито човек, нито звяр...
Идват! - Това е краят!
Войните...
Върнаха се.
Войните ми са се върнали от земята на мъртвите заради мен!
Елате! Да вървим напред към Бога-елен!
Оккотонуши-сама, успокой се! Тези, които умират не се завръщат!
Навлекли са глигански кожи, за да скрият миризмата си!
Това са хора!
Спри! Не трябва да им показваш пътя към Бога-елен!
Дух на гората! Излез!
Върни войните ми към живот, за да победим човеците!
Оккотонуши-сама, моля те, успокой се!
Свършено е с него! Остави го!
Не можем да го оставим! Ще се превърне в демон!
Трябва да избързаш и да кажеш на майка ни какво са намислили хората!
Ако майка ни е там, тя ще ни помогне!
Бързай, не трябва да оставим вълчият клан да загине!
Тръгвай!
Ще убия първия, който се приближи! Ще покажа на цялата гора кои сте!
Ашитака?
Назад! Махайте се!
Толкова е горещо... Тялото ми гори като огън...
Не!
Оккотонуши-сама, не се превръщай в демон!
Оккотонуши-сама...
Отговори ни!
Разбра ли го?
Сан е в опасност. - Тръгваме!
Горещо е!
Не!
Не искам да стана чудовище! Оккотонуши-сама!
Бавен си! Качвай се!
Вълк!
Ебоши!
По дяволите! Продължавай напред!
Ебоши, чуй ме!
Спрете!
Ашитака, ти ли си?
Господарят Асано е нападнал града! Оставете бога-елен на мира и се върнете!
Жените се сражават!
Мъжете се крият до езерото! Всички чакат да се завърнете!
Имаш ли доказателство?
Нямам! Ако можех щях да остана и да се бия за града!
Казваш ми да пощадя бога-елен, а вместо това да убивам самураи?
Не! Защо не може гората и градът да живеят в мир?!
Той на чия страна е?
Ебоши-сама, да се върнем!
Дадох на жените достатъчно оръжия. Могат да се отбраняват сами.
Това е езерото. Богът-елен е наблизо.
Пристигнахме. Бъдете нащрек.
Защо не се отървем от нея още сега?
Да убиеш бог е опасно. Нека тя да го направи.
Моро, жива ли си?
Сан!
Сан, къде си?!
Сан!
Ашитака!
Оккотонуши!
Махай се.
Ако нападнете тук, богът-елен няма да се покаже!
Господарю Оккото! Успокой се, моля те!
Моля те, върни принцесата на вълците! Къде е Сан?!
Сан, чуваш ли ме?! Аз съм, Ашитака!
Сан...
Отървете се от него!
Убийте го!
Сан...
Сан!
Ашитака!
Сан!
Ашитака!
А си мислех, че пазя последните си сили за онази жена...
Сгъстете се!
Стойте настрана.
Не искам проклятието му да падне върху вас.
Дори вече не можеш да говориш?
Добра работа! Помогнете на ранените.
Ама че противна гледка!
Ето го!
Върни дъщеря ми!
Ашитака...
Можеш ли да спасиш Сан?
Богът-елен...
Ебоши! Не стреляй!
Ебоши! Той не ти е враг!
Огнената стрела не помогна... - Трябва да го улучим в главата!
Сан!
Не трябва да умираш!
Какво?! Богът-елен отнема живот?!
По дяволите! Започва да се променя!
Вие тук! Гледайте внимателно!
Ето така се убива бог.
Той може да вика смъртта...
...но аз не се страхувам от него.
Недей!
Ебоши!
Проклето чудовище!
Успяхме! Бързо, вземете главата!
Джико-Бо, донесете сандъка!
Носачите са мъртви! Бързо!
Не го оставяйте да ви докосне! Ще изсмуче живота ви.
Дръж! Главата, която ти обещах.
Ебоши-сама!
Моро, проклета да си... Главата й се движеше сама...
Бързо! Да се махаме оттук!
Джико-Бо-сама!
Бягайте!
Бързо! Скачайте във водата! - Не мога да плувам!
Ще вървиш по дъното!
Дайте ми я! Аз ще я убия!
Моро вече си отмъсти! Това е нейното наказание!
Ебоши-сама!
Помогни ми!
Не съм искала помощта ти...
Обещах на Токи и на другите, че ще ви доведа обратно.
Търси главата си... Тук сме в опасност.
Сан! Помогни ми!
Не! Ти си един от тях!
Вземай си я и се махайте оттук!
Сан...
И никога не се връщайте! Мразя всички хора!
Аз съм човек... Както и ти.
Млъквай! Аз съм вълк!
Не ме доближавай!
Съжалявам. Опитах се да ги спра.
Това е краят на всичко. Гората ще умре.
Не е краят. Все още сме живи. Моля те, имам нужда от помощта ти.
Ей, чакайте ни!
Стана напечено и се разбягаха...
Не, не, не! Насам!
Главата се движи!
Казва му къде сме!
Готово е, Токи. - Благодаря.
Тихо е. - Чакат да се съмне.
Чудя се дали онзи младеж изобщо е успял да открие Ебоши-сама.
Разбира се, че е успял! Сигурно са съвсем близо.
Ох, Короку, такъв простак си! Ей, Короку!
Остави го да спи. Сега е моментът.
Какво става? Прилоша ми...
Дайдарабочи!
Не напускайте постовете си!
Токи, какво ще правим?! Идва насам! - Да бягаме!
Не! Ще защитаваме града! Обещахме на Ебоши-сама.
Това е той! Ашитака-сама!
Бягайте!
Богът-елен идва да вземе главата си!
Ако се допрете до тази черна слуз ще умрете!
Влезте в езерото, водата ще го забави!
Ебоши и мъжете са от другата страна и идват насам!
Ще се опитаме да върнем главата на бога-елен!
Бързо! - Идва насам!
Какво ще правим?! - Без паника! Всички да тръгват към езерото!
Помогнете на ранените!
Не натам!
О, не... Дворецът...
Ако изгорят и ковачниците, с града е свършено.
Докато сме живи, имаме надежда! По-бързо към дълбокото!
Ето ги!
Тръгвайте!
Спрете!
О, ти си жив! Радвам се!
Ще върна главата на бога-елен! Оставете я и се махайте оттук!
Не говори глупости! Вече нищо не можеш да направиш.
Виж! Толкова много живот е изсмукал, че се е подул и е станал бавен.
Когато слънчевите лъчи го огреят, ще се разтвори в нищото.
Джико-Бо-сама, почти над нас е! Побързай!
Хората искат да имат всичко, малкия.
Не искам да те убивам. - О, момчето ми...
Защо винаги си толкова намръщен?
Бягайте!
Ашитака!
О, не!
В капан сме!
Хайде, слънце, изгрявай! - Джико, отвори го!
Твърдоглавец! Не разбираш ли? Късно е вече!
Ашитака, безсмислено е да спориш с човек!
Искам човешки ръце да я върнат.
Не поемам отговорност, за това, което ще се случи...
Дух на гората! Връщаме главата ти!
Моля те да не се гневиш!
Идва! Идва!
Спря да се движи... - Това са мъжете!
Ебоши-сама! Добре ли сте? - Внимателно! Ранена е.
Пада! Пада!
Дръжте се! Не се пускайте!
Не знаех, че богът-елен носи живот...
Сан... Сан, погледни!
Дори и да се съживи, това място вече не е гората на Бога-елен.
Богът-елен е мъртъв.
Богът-елен не може да умре. Той е самият живот.
Той дава живот, и го отнема. Сега ни казва, че трябва да живеем.
Ашитака, обичам те. Но не мога да простя на хората.
Всичко е наред. Ти живееш в гората. Аз ще живея в града.
Пак ще бъдем заедно. С Якул ще те навестяваме.
Толкова ме е срам. Да бъда спасена на гърба на вълк...
Някой да доведе Ашитака. Искам да му благодаря.
Да започнем отначало. Ще направим хубав град.
Добре, добре. Как да спечеля срещу тези глупаци?