Градът... Градът е в опасност!
Какво става? - Той иска да пусне язовира!
Не бива да губим време!
Тръгвам след него! - Идвам с теб!
ОБЛАДАНИ ОТ ВЪЛЧИ ДУХ
Единадесета серия КРАЙ
Да минем през гората!
Язовирът скоро ще се покаже.
Учителю!
Не се бойте.
Казваш, че ще пусне язовира? - Да.
Тогава градът ни...
Джоога...
Госпожица Немуру побягна натам. - Немуру?
Ето... лежеше до Касаи.
Данните, предадени от Шигецу за разработката на нова ваксина.
Бяха у наемника.
Значи той от самото начало ни е водил за носа.
Работя в администрацията на язовира. Вървете след мен.
Всичко е заради мен.
Заради мен те...
Огасавара и Исеи...
Исудзу и Кусинада...
Време е и аз да направя нещо!
Какво искаш?
Паднал ли си? - Изрод!
Умнико!
Разкъса се!
Какво стана с брат ми?
Не се бой, Мана, с него всичко е наред.
Още малко! - Да.
Немуру, дръж се!
Ранен е.
Цумухана!
Умнико, водата спря!
Тук!
Появи се, гадино.
Стой!
Цумухана!
Немуру!
Аз съм заклетият ти враг, не закачай другите!
Изобщо няма да слушам животни!
Отнехте ми моята Миеко! И градът, и жителите ще си платят!
Дръж се, кръвожадна твар!
Сакаки, стига вече!
Кудзуми!
Сега е мой ред да те защитя!
Какъв смелчага!
Ще започнем от теб.
Нали сам казваше, че те са чудовища!
Не! Кусинада и Исудзу не са никакви чудовища!
За да ме защити
и за да живеят с нас, Кусинада и вълците Джоога спазват строги правила!
Да, с годеницата ви се е случила голяма трагедия, но...
Млъкни! Това са глупости!
Но на Кусинада и на другите вълци също никак не им е леко!
Откакто дойдох тук през лятото, започнаха да стават дяволски неща.
Огасавара, Исеи - вчера си бяха живи и здрави
и изведнъж изчезнаха, както и много други, които дори не познавах.
Заради мен...
Заради моята особено съблазнителна миризма.
А аз витаех в облаците. Дори...
Дори не си представях какво струва на Кусинада да ни защити.
Нима на вас не ви се струва, че те не са толкова лоши?
Те са животни?
Животни, искащи да ни избият!
Сакаки, ако ще престанете да страдате, когато ме убиете, нека бъде така.
Не беше нарочно, но аз ви отнех най-скъпия човек.
И за мен няма прошка.
Затова ви моля... Не бихте ли простил на града ни и на жителите му?
Само искаме да живеем спокойно.
Да живеем като всички нормални хора.
Нормални хора?
Моля ви, повярвайте ми.
Хора? Подиграваш ли ми се?! - Кусинада!
Престанете! - Вие не сте хора!
И не познавате страха!
Като всички хора и аз познавам и скръбта, и радостта!
Майната ти!
Не!
По дяволите!
Стига толкова! - Каори!
Ти си...
Великият Бог ме избра. Аз съм Бялата вълчица Канон.
Великият Бог ми повери защитата на Джоога.
Ако искаш да унищожиш Джоога, ще ти се наложи първо да ме убиеш.
Моля те, престани.
Миеко...
Миеко, аз... Аз...
Не, не мога да те оставя жива!
Сакаки!
Каори...
Всичко свърши, Сакаки.
Мина известно време
след празника на реколтата
и всичко стана като преди, сякаш бяхме имали само лош сън.
Добро утро! Защо не ме събудихте?
Време е да тръгвам.
Мана, бъди малко по-добра.
Гръмни се!
Побързай, Хиро! - Добро утро, Исудзу!
Помниш ли, Шигецу изследваше ново лекарство...
И какво? - Дано го пуснат по-скоро.
Ясно.
Душата на Шигецу може да почива в мир.
А аз си мислех за моя дълг на ловец.
Какво ще правим? Трябват ни и нови правила.
Май... Май си права.
Добро утро! - Добро утро!
Добро утро, Канаме. Добро утро, Кусинада.
Бодър и весел си, а, Кудзуми?
Всички по местата. Да направим проверка!
А, и така всички са си по местата.
Кудзуми, раздай тестовете. Не очаквахте контролно, нали?
Тези, които се бояха от вълците, напуснаха Джоога
и новата част на града почти се обезлюди.
Известно време той ще изглежда като изоставен град.
И едва ли заминалите ще си мълчат за вълците
и за това, което ставаше тук.
Може би някога всички ще узнаят за това.
И тогава тишината, надвиснала над града, ще изчезне.
Хасаку, хасаку!
Хасаку от Джоога!
Хиро, да идем в "Етранже" да хапнем от специалния им суперсладолед!
И Немуру ще дойде с нас.
Кусинада! - Аз...
И Умника ще ни прави компания, Немуру.
Кусинада, този сладолед е наистина огромен.
Толкова огромен?
Нищо подобно! Стига само за осем души.
За осем?
Не си спомняхме за онзи случай, живеехме, сякаш това не е било.
Немуру, приятелко! - Немуру!
Да, да вървим, Кусинада!
Хиро. Така няма да стане.
Кое? - Наричай я по име.
Например Немуру или дори Нему.
Нямам нищо против, но Кусинада...
Аз също. - Хайде, кажи го, Хиро!
Сега ли? - Сега!
Ами аз...
Изчезвам в "Етранже"!
Смисълът на живота на вълците Джоога, за който говореше татко...
Много мислих и реших, че трябва да се опитам
да разбера и приема тези, които не приличат на мен.
Става дума не само за вълците.
Според мен, вместо да се боиш и мразиш "другите", по-добре е да ги разбереш.
Хайде, Хиро. Опитай се да я наричаш по име.
Ще се получи от само себе си!
Да бе, да.
Хайде, Умнико.
Немуру, помоли го и ти!
Моля те...
Добре, Немуру.
Точно така!
Все още не съм направил нищо значимо.
Струва ми се, че безсилието ми ме дразни.
Но дори да трябва много време, всичко лека полека ще се оправи.
И някога ще заживеем рамо до рамо с вълците.
Мисля, че ни е по силите да създадем такъв идеален град.
В следващата серия:
Може да са жаби, може и да не са.
Имат дълги уши, а живеят във водата.
Може би са зайци, а може и да не са.
А кожата им е оцветена в розов цвят.
В Джоога загадките са навсякъде и все още се случват невероятни неща.
Това истина ли е или е просто страшен сън?
Превод: yvetted