Е, време е играта да започне.
Не е смешно, Сакаки! Пуснете ни!
Каква е тази игра?
Казах ти, че ще ти покажа истината.
В края на играта дори тъпак като теб ще разбере какво става.
Дръж.
Нещастен агнец, подхвърлен на долното чудовище,
това е моят дар за теб.
Чудовище?
Колко жалко. Бихме станали приятели, ако не се съмняваше толкова.
Сакаки, чакайте!
Сакаки! Сакаки!
ОБЛАДАНИ ОТ ВЪЛЧИ ДУХ
Девета серия ТАЙНАТА СТАЯ
Боли ли те? - Не.
Никъде ли не те боли?
Не. Моля те, махни се от мен!
Кусинада! Немуру Кусинада!
Какво? Пак ли я няма?
Що за работа?
Така, Кудзуми! Хироши Кудзуми!
И него ли го няма?
Като помислиш - дъжд! Това не е повод да отсъстват.
Или не се страхуват, че ще им одера кожата?
Умникът не се ли върна?
Вчера отиде при един познат студент да проучат нещо.
А студентът се обади снощи.
Извинете, заседяхме се. Хироши ще пренощува у нас.
Всъщност той вече спи.
Мислех, че сутринта ще отиде направо на училище.
Ясно. - Не се тревожи.
Той няма да се набърка в нещо опасно.
Да, не го бива за такива работи. - Така е.
А ти знаеш ли нещо?
Не. Всъщност исках да ви покажа някои неща. Ето.
Какво е това?
Кусинада...
Почакай...
Кудзуми, аз...
Искам те.
Присънило ми се е...
Май все пак те боли?
Но... - Всичко е наред.
Интересно, дали някой ни търси?
Нали баща ти е кмет? Сигурно той вече...
Не.
Баща ми няма да се разтревожи за дъщеря, избягала от домашен арест.
Арест?
И досега не знаем къде е госпожица Немуру.
Водим разследване, но засега без успех.
Ясно. Обаче госпожица Немуру ни създаде проблем.
Избяга от домашния арест и се скри.
Ловецът не бива да се държи така...
Мери си приказките, Касаи!
Извинете, докторе.
Чух, че наемникът ти е заловил Хироши Кудзуми.
Мисля, че Немуру е решила да го спаси.
Вие за какво? - Той може да знае къде е Немуру.
Ще проверя.
Ако Немуру е с Кудзуми, я грози опасност.
Трябва да потърсим младежа.
Не бива. - Защо?
Немуру беше наказана, а избяга.
Май тя не осъзнава отговорността, която лежи на плещите ни.
Ако тя падне и наруши закона - така да бъде.
Но нали...
И ако източника на съблазън стане вълк, тя ще се отърве от него.
Надявам се, че Немуру ще изпълни предназначението си.
Джюдзо, тя ти е дъщеря!
Няма изключения за Кусинада, ако нарушат закона и те понасят наказание.
Нали, докторе?
Аз, дъщерята на семейство Кусинада,
поех от баща си дълга да пазя спокойствието на Джоога.
Дълг?
Нима...
Дрънканици!
Да убиваш?! Такъв дълг ли си поела?!
Може и да са дрънканици, но правилата са такива.
Убийството - това правило ли е?! Как така?
Преселниците сигурно не разбират, но без тези правила няма да оцелеем.
Да, нищо не разбирам.
Що за правила?
Що за град е Джоога?
И коя си ти, Кусинада?
Откакто дойдох, се случва нещо странно.
Така не става!
Разкажи ми всичко, което знаеш!
Че иначе съвсем ще откача.
Огасавара, Исеи... Също Исудзу...
Какво стана с тях? Какво стана?!
Добре. Все едно, няма да успея да продължавам да го крия.
Ще ти разкажа за Джоога, за нас, вълците, ще ти разкажа за всичко.
Извинете, че дойдох без покана.
Пак заповядай, Канаме.
Ще ти се обадя, когато Хироши се върна.
Но ако не се върне до утре, ще отида в полицията.
Между другото, това е много интересно.
Да.
"Едно. Не са богове и не са хора.
Те крият истинското си лице.
Броилчица от Джоога -
това е тъжна песен, която звучи в нощната тишина."
Вълците - това сме ние.
Раждаме се в Джоога и тук умираме.
Не сме хора, но не сме и обикновени вълци.
Макар че всички ние някога сме били хора.
Но падналите изобщо не приличат на обикновените хора.
Затова предците ни са се скрили тук, в планините на Джоога.
С какво не приличат?
Вълците инстинктивно търсят обикновени хора.
Как ги търсят?
Като Исеи и Исудзу?
Братът на Цумухана наруши забраната, когато те нападна.
И беше пречистен.
Убит ли беше, Кусинада?
"Две. Те съгрешиха. От богове паднаха до бесове.
А ритуалът на падналите ще ги пречисти.
Пред голямата коса се прекланят те в нощта."
От падналите вълци, нападащи хора, се избавят, както от престъпници.
Такъв е законът. - Но как...
Без правилата, щяхме да се поддаваме на инстинкта и да нападаме хора.
Тоест, хората щяха да загинат.
Но те защо ги нападат?
Без правила всичко щеше да им се размине!
Вълците нападат някои хора заради съблазнителната им миризма.
Не могат да й устоят.
"Три. Що за съблазнителна миризма. В пустота и мъка потънаха мечтите им.
Те скърбят за нещастната си съдба.
Остава им само да спазват правилата."
Това е много сладък аромат, който чувстваме само ние, вълците.
Ароматът на хората.
Ние го наричаме съблазън.
А на сто хиляди души се намира един,
който ухае особено силно - като теб, Хироши.
Затова, като пеперуди, летящи към пламък,
всички вълци инстинктивно са привлечени от миризмата ти.
Колкото и да се съпротивляват, нищо не става...
Аз така ли мириша?
И Исеи, и Исудзу...
Ето защо всички съученици ми се врат. Аз ли съм виновен, че всички изчезват?
Не, разбира се! Кудзуми, ти не си виновен!
Виновна е злата ни съдба.
Предците ни са спазвали закона и са обуздавали желанията си.
Това е глупав закон!
Такава е участта ни...
Значи ще ме нападнеш, ако не успееш да се съпротивляваш?
Ако не беше въжето, щеше ли да ме разкъсаш?
Аз...
Щом е така...
Кудзуми, не смей! Не режи въжето!
Ти няма да ме докоснеш. Не е ли така?
Сдържам се. През цялото време се сдържам.
Съпротивлявам се на желанието с всички сили.
И въжето ми помагаше. А ти...
"Четири. Вълците Джоога тъжно и тихо ни разказаха,
че в нечовешкия си облик
подобно богове, сега стоят в храма."
Вали като из ведро.
Говори ли с наемника? - Да, съобщих му за плана ни.
Впрочем, не ми пука за момчето, но трябваше ли да въвличате ловеца?
Изплаши ли се? - Съвсем не.
Сега Немуру Кусинада е опасна с това, че действа според детския си идеал.
Да върви по дяволите. Ще пуснем паднал срещу паднал.
Останалото - за наемника. - Да.
Да, да, идвам!
Хироши? Канаме...
Професоре, помогнете!
Умника и Немуру...
Татко, идвам с вас! - Мана, остани вкъщи.
Може Хироши да се обади.
Истина ли е всичко това? - Да.
Паднали вълци, а? Тогава всички загадки на града са решени.
Тайната на Джоога се крие в броилката.
С нейна помощ ще разкрием къде са отишли Хироши и Немуру.
Извинете, че ви нагрубих.
Минали работи.
Дори да сме на различно мнение, знам, че и ти ще се грижиш за бъдещия ловец.
Наистина ли не знаеш къде е Немуру?
Да, както и наемникът.
Какво искаш да правиш с Кудзуми?
Той е прекалено опасен! Трябва да се отървем от него!
Престани, това е наш проблем.
Да си имаме работа със съблазънта или с падналите е против правилата.
А да даваме информация на фармацевтична компания може, така ли?
Ти откъде... - Какво значение има?
А тези, които нарушават правилата, ги чака...
Касаи, мерзавецо!
Докторе, нямах избор.
Ако стане по вашему, вълците ще измрат.
Благодаря ви за всичко. Сбогом.
Да. - Ти ли си, Джюдзо?
Шигецу, какво е станало?
Съдейки по всичко, не си знаел, нали? - За какво, Шигецу?
За възмездието, което ме застигна. Касаи ми сипа отрова.
Касаи?
Намери Немуру и Кудзуми. - Но...
Немуру е много важна за нас.
Не бива тя да нарушава закона.
Не бива вълците да се хапят един друг. Трябва да се обединим
и да създадем град, в който да живеем заедно с хората...
Шигецу! Ей, Шигецу!
Няма ги тук.
Немуру Кусинада и Хироши Кудзуми ли търсите?
Кой сте вие? - Бащата на Хироши Кудзуми.
Аз съм бащата на Немуру Кусинада.
Кусинада.
Кудзуми...
Прости ми, не предполагах, че ще те боли толкова...
Не... Не!
Не...
Кусинада.
Кудзуми... Не мога...
Не бива така, но...
Толкова хубава миризма, толкова вкусна...
Толкова е хубаво! Искам...
Кудзуми...
Немуру! Добре ли си?
Хироши? - Татко, и ти ли си тук?
Дъждът спря и ви намерих по миризмата на Кудзуми.
А ти как си?
Кусинада не ме докосна.
Кусинада? - Не.
Ти каза, че няма да те нападна, затова...
Немуру, ти не си чудовище.
В следващата серия:
Десет. Най-накрая падналите вълци
проявиха същността си.
Те не са хора, не са и вълци,
само Великият Бог знае какви са те.
В Джоога отдавна празнуват беритбата на хасаку. Този ден най-накрая настъпи.
Хората се събират, за да празнуват,
но в светилището на Великия Бог се случва нещо невероятно.
Превод: yvetted