Исудзу... - Хиро.
Слава Богу, притесних се, нямаше те на училище.
Извини ме, трябваше да помисля.
Облаци покриха небето.
Би било хубаво, ако винаги беше слънчево.
ОБЛАДАНИ ОТ ВЪЛЧИ ДУХ
Шеста серия ЛЮБОВ
Докога можем да си затваряме очите за това?
Нима не е ясно какво се налага да направим?
Много е горещо, а и още не са се народили хасаку.
Сами знаете, че такива хасаку има само в Джоога.
Затова не бива да търсим други!
Остава само изтреблението!
Няма да имаме покой, докато не ги изтребим до крак!
Не бива така! Солено ще ни излезе, ако не успеем да се спогодим с тях!
Да унищожим всички паднали може би е нелепо,
но може просто да се отървем от един човек.
Какво мислите?
В конкретната ситуация ловът на вълци е безсмислен.
А ако хванем този, единственият,
всичко ще си дойде по местата.
Чакай, къде е смисълът?
Осмеляваш се да вървиш срещу правилата?
А по-добре ли е да живеем по старите закони и да чакаме да стане късно?
Но нали...
Ясно.
Много интересно.
Материал за хапчета. Доказателства, че тайната на общественото спокойствие
се крие в хасаку и изследване на синтезирано вещество от него.
Удивително е, че сам сте стигнал до всичко това.
Ще ми помогнете ли?
Ако започне масово производство на таблетки, жителите...
Жителите ще престанат да получават припадъци.
А вие не сте ли се опитвал да ги лекувате с корени? Падналите...
Разкрийте ми, докторе...
Не това, което знаят всички,
а истинският облик на всички вас.
Исеи замина така внезапно...
Извикаха го внезапно в Токио, сега ще учи там.
Налага се да се примири.
Младите таланти все се стремят да отидат в големия град.
Исудзу сигурно тъгува.
Те бяха неразделни.
Да...
Здрасти, Хиро!
Исудзу!
Ей, защо си толкова смутен? Да тръгваме, че ще закъснеем.
Давай, бързо! - Исудзу!
Май казах всичко, но... Цумухана! - Да!
Вчера отсъстваше ли по английски?
Научил сте...
Разузнаването ми работи отлично.
Засега ти прощавам, но ако се повтори, сърди се на себе си, ясно ли е?
Да! Няма вече да правя така!
Добре. Всички вие трябва редовно да посещавате занятията.
А който не слуша, още довечера ще му смъкна кожата!
Който иска да остане без кожа, да отсъства, колкото иска!
Какво искаше, Хиро?
Ами просто...
Исудзу, кажи, таиш ли нещо в себе си?
А? Не.
Но това е някак странно.
И Исеи...
Ами...
Всичко е наред! Виж колко съм бодричка!
Бодричка...
И аз го преживявам.
Ако мога да ти помогна с нещо, само кажи.
Хиро...
Бих искала да мога да ти разкажа всичко, но...
Но...
Часът започна!
Отлично, Мана!
Лека полека се получава.
Не.
Навсякъде се запъвам, затова и звучи зле.
Нормално е, ти току-що започна.
Не се притеснявай, Мана. Нали Каори те учи?
Да... - Дори и ти ще се научиш.
Ей, братко, защо говориш така?
Каори! - Лельо Каори!
Какво ви е?
Извинете ме, не се тревожете.
Няма нищо страшно.
Извинете ме, че така изведнъж прекъснах урока.
Не, вие пък, не се пресилвайте, ако ви е лошо.
Мисля, че скоро ще ми олекне.
Следващият път урокът ще протече както трябва.
Пази се, лельо Каори.
Благодаря. Довиждане. - Довиждане.
Братко, какво им става?
Май са същите, които тогава слушаха цигулката на Каори.
Хиро...
Обичам Хиро.
Освен това...
Не, аз не съм като брат ми! Сигурно е!
Сърцето ми бие толкова силно...
Разбрах го веднага, още като го видях.
За пръв път чувствам такова нещо.
Да, обичам Хиро.
Като никой друг...
Това е любов, любов е!
И никой няма да ми попречи!
Исудзу днес така и не се появи.
Ще прескоча при нея на връщане, за да й дам домашното.
Чудесно! - Ти пак ли ще ходиш в библиотеката?
Да, нали съм библиотекарка. - Да, да...
Кой е? - Аз съм Кудзуми. Исудзу...
Не се тревожи, тя е добре.
А може ли да вляза за малко?
Извини ме. Довиждане.
Нима...
Ако... Изкушението е толкова силно...
Нашият Исеи...
Хиро ли идва? Защо не го пусна?
Той беше дошъл при мен.
Исудзу, не смей! - Мамо?
Не бива, Исудзу, не излизай! - Пусни ме!
Аз съм различна! Не съм като брат ми!
Исудзу! Не, не излизай!
Ако... само ако не бяхме идвали тук!
Хасаку! Хасаку! Хасаку от Джоога!
Кисел-кисел! Ех, че е кисел!
Да? Исудзу?!
Сега ли? Добре.
Хасаку! Хасаку! Хасаку от Джоога!
Кисел-кисел! Ех, че е кисел!
Все пак ще се наложи да се отървем от него.
Доктор Касаи е прав - само така ще променим всичко.
Съгласен съм. Вместо стотици вълци ще убием един човек.
Веднъж завинаги ще ги избавим от съблазънта.
Това е неизбежно, ако искаме да продължим да живеем.
Вече не мога да се примирявам с тежката съдба на събратята ни.
Решавайте, господине.
Докладвам ви.
Какво става? - Ловецът отива на лов.
Днес тя ще действа по свое усмотрение.
Исудзу! - Благодаря, че дойде, Хиро.
И аз исках да поговорим.
Да отидем в парка?
Там никой няма да ни пречи. - Да.
Слушай, Хиро... - Какво?
Най-накрая разбрах.
Досега се съмнявах.
Но вече разбрах със сигурност. - Но какво?
Че чувствата ми към теб
са любов.
Така че никой няма да успее да ми попречи.
Никой не може да спре чувствата ми.
И ти, Хиро, разбери, че те обичам.
Почувствай това, което чувствам аз.
Хиро.
Исудзу...
Пусни ме! Пусни ме, Исудзу!
Какво говориш, Хиро?
Не искам да те пускам!
Исудзу, моля те, пусни ме.
Още щом се срещнахме, се влюбих в теб!
Влюбих се от пръв поглед!
За първи път се влюбих!
Пусни...
Обичам те толкова много, толкова много...
Много те обичам, Хиро.
Появи ли се?
Не ме разбирай неправилно.
Нямаш право да спреш любовта ми.
Нали, Немуру?
Грешиш, Цумухана.
Не! За първи път де влюбих! Най-накрая се влюбих!
Цумухана, пусни Кудзуми.
Тогава няма да разкажа на никого какво видях тук.
Мислиш, че ще ти повярвам?
Всеки понякога успява да надвие луната.
Днес е твоята нощ.
Така изглежда.
Грешиш, Немуру.
Луната и сладостта нямат нищо общо.
Преди да срещна Хиро, мислех, че няма любов от пръв поглед.
Но още щом го видях, разбрах, че не съм била права.
Тя съществува.
Дори когато просто седя до Хиро, сърцето ми бие като лудо.
Това е... - Събуди се най-накрая! Иначе...
Иначе какво, Немуру?!
Ще ме убиеш... Ще ме убиеш като брат ми ли?
Не го искам! - Лъжеш!
Предупреждавам те за последен път!
Млъкни! Млъкни!
Хиро... Хиро, моя...
Харесват ли ти хасаку?
Преди да те срещна, мразех хасаку, защото са кисели.
А след това разбрах, че те са не просто кисели -
от тях боли. Затова ги намразих още повече!
Какво означава всичко това?
Исудзу, не разбирам!
Не разбирам какво става!
Обясни ми какво се случва!
Кажи ми, Хиро, ти обичаш ли ме?
Аз си изгубих ума по теб.
Не ми трябва нищо друго, освен теб.
Дори и да не настъпи нов ден, нали можем да сме заедно сега!
За този миг заедно с теб съм готова да умра!
А ти, Хиро?
Ти чувстваш ли го така?
Аз...
Хиро?
Аз...
Исудзу?
Немуру права ли беше?
Сгрешила ли съм, че ти си първата ми любов?
Чувствата ми са искрени.
Но все пак не искам...
Не искам Немуру да ме убие.
Но от този закон никой не може да избяга.
Такава е съдбата на падналите, които живеят в града.
Но...
Исудзу!
Махни се от пътя!
Кудзуми, ако Цумухана не ти е безразлична, остави я на мира.
Не ми говори!
Ако отидеш при нея, ще стане по-лошо...
Какво става? Нищо не разбирам!
Наш съученик и братът на приятелката ми изчезнаха внезапно,
уликите на мястото на убийствата... всичко изчезва, сякаш е призрачно!
А сега пак ли спя?!
И ти, Кусинада, съученичката ми, си убийца?!
Обясни ми!
Отговаряй!
В следващата серия:
Седем, постройте се в редичка!
Какво означават статуетките на вълци,
слагат ги, да да дадат урок на другите.
Това, което остана назад, сега затваря сърцето.
Реално ли е всичко, което се случва пред очите ми?
Или е само сън...
Би ми се искало да се окаже, че е така...
Превод: yvetted