Казват, че странните вълци
много отдавна живеят в планините на Джоога.
Нарекли са ги вълците на Джоога.
Местните вярват, че в тях се въплъщава великият бог.
Признайте, разтрепериха ли ви се коленете?
Може да няма вълци, но има легенди!
Хапни, татко. - Добре.
Изстинало е. - Напомних ти.
Ще изгрее луната и бесът ще дойде.
Вълците вият, подушват рана.
Какво е това? - Детско стихче.
Интересно, дали ще дойде днес този бяс...
ОБЛАДАНИ ОТ ВЪЛЧИ ДУХ
Втора серия БРАТЪТ И МАЛКАТА СЕСТРА
Добро утро, Хиро!
Знаеш ли, Исудзу, много силно ме притисна.
Добре де, добре.
Нали с теб сме неразделни?
Исудзу, какво стана с Огасавара?
Да окажем радушен прием на Хироши Кудзуми!
Замина.
Струва ми се, че беше малко неочаквано?
Той и дума не каза за това.
Наистина ли?
Да, а и не се сбогува с никого.
Сякаш потъна вдън земя. - Хиро...
Може би има семейни проблеми?
По-добре да не си навираме носа в чужди работи.
Кудзуми, обичаш ли дъвка? - А музика слушаш ли?
А? Да. - Ей, какво правите?
Вече му писна от вас. Така ли е?
Исудзу, прозвуча някак неубедително.
А? Наистина ли?
Кудзуми, разкажи ни нещо интересно.
Скоро ми разказаха, че в тукашните планини живеят вълци.
Може би са вълците на Джоога.
Вълци? За какво говориш?
Кого го интересува?
Цумухана...
Исудзу.
И защо злата съдба ни раздели с Хиро?
Часът започна, седни си на мястото, Исудзу.
Кана, ама че си строга!
Защо ме извика тук? - Сама знаеш.
Не ме карай да повтарям.
Аз ще успея да го защитя!
Какво? За местните вълци? - Да, искам да науча повече за тях.
А ако са съществували наистина?
Ще излезе, че японските вълци са умрели, а джооганските - не.
Ами... аз почти нищо не знам.
Само това, което ми разказа татко.
Какво?! Умнико, нима...
Само това ли си запомнил?!
Да. Извини ме.
Разкажи ми.
С такова отношение никой няма да те вземе насериозно.
Разбрах, извини ме.
Защо никой не се интересува от тайни?
Като внезапното заминаване на Огасавара.
Не е ли странно наистина?
А никой не си мръдна и пръста.
А той не е първият, който заминава внезапно.
Хората са толкава безучастни, сякаш...
Какво искаше Немуру?
Нищо сериозно,
просто празникът наближава и трябва да проведем изпитание.
Какво?
Хиро, Кана, още ли не знаете?
Добре! Ще ви науча на всичко!
Впрочем какво ще правим?
Да идем да хапнем сладкиши.
Може, но...
Честно казано, предпочитам да видя бащата на Умника.
Какво? Татко?
Просто ми се струва,
че ще ни разкаже куп интересни неща.
Всякакви предания за местните вълци,
а и градски легенди!
Щом започне разговор за тайни, на Кана й светват очите.
Знам. - Може ли, Умнико?
Нямам нищо против.
Татко обикновено безделничи и чете книги.
Точно като изследовател!
Мислиш ли?
Исудзу, към вкъщи ли си?
Братко! - Братко?
Това е брат й, Исеи. Не го ли познаваш?
Не, виждам го за първи път.
Благодаря, че ме докара.
Цумухана, радвам се, че си поговорихме.
Аз също. Другия път ще се повозим по-дълго.
Да, разбира се.
Ново гадже ли си хвана? - Тя е по-малка. Впрочем...
Приятно ми е да се запознаем. Хироши Кудзуми, новият ви съсед.
О, този същият...
Аз съм Исеи Цумухана. Радвам се да се запознаем.
Извинявай, ако не ти е по път.
Не, ние живеем отсреща.
Исудзу ми проглуши ушите с разкази за теб.
Исках да се запознаем.
Наистина ли? - Да.
Сега разбирам с какво си я впечатлил.
Виждаш ли! - Дори Исеи няма нищо против...
Не разбирам с какво си толкова добър, Умнико.
Ела ни на гости, Хироши.
И ти заповядай вкъщи.
Знаех си!
Бащата на Умника е самият професор Масааки Кудзуми!
Не съм никакъв професор.
Щом чух името, веднага си помислих, че сте вие!
Обичам тайните и съм много радостна да ви срещна!
И аз съм чел ваши книги.
Някои от приятелите ми също са ви фенове.
Смутихте ме!
А още по-интересно е,
че знаменитият писател има и дъщеря-красавица.
Ама че сте...
И аз не го очаквах.
Син на такъв човек, а не се интересува от мистика!
Какво, аз ли съм виновен?
Професоре, а може ли да ни разкажете по-подробно за вълците на Джоога?
Да, с удоволствие.
Ето какво успях да науча за вълците Джоога.
Според сведенията височината на вълците Джоога
е някъде от 80 до 110 см.
Тежат от 40 до 70 кг.
Големички са!
Впрочем, японските вълци са били предимно сиви.
Затова и зоолозите не вярват.
Такъв вълк е почти колкото човек.
Според мен вълците Джоога някога наистина са съществували.
Народните поверия за великия бог,
странностите на празника на реколтата,
всичко това показва, че вълцитеДжоога ги е имало.
Няма дим без огън.
Ако нямаше вълци, никой нямаше да вярва във великия бог.
Може би в планините и досега има вълци Джоога!
Би ми се искало да вярвам.
Не може никой да не знае за такива грамадни вълци.
Докато се разказват легенди за бога,
вълците Джоога също ще имат място в приказките.
Извинете, че ви отнехме толкова време.
Добре сте дошли по всяко време.
Ще ви почета отново. - Благодаря, една ще дочакам.
Професоре, не се тревожете, ще изпратим Канаме до тях.
До утре, Хиро.
Хубаво е, че имаме такива свестни съседи.
Зарадваха стареца и обърнаха внимание на книгата му.
Който иска, да слуша дрънканиците ти от сутрин до вечер...
Не, не, съвсем не е така.
Беше права за Хироши.
Нали? Хареса ли ти?
Да, прекрасен съсед е.
Дори, навярно, повече от това.
Трябва пак да отидем. - Да.
Да започне изпитанието за празника на реколтата!
Слушай, Исудзу!
Не знам какво трябва да правя!
Хората берат хасаку и режат капачето.
После пишат желание и го слагат вътре.
Разбираш ли, каквото прочетеш, това ти готви съдбата.
Интересно как ще стане.
А? - Казах ви.
Хиро, давай, дръж!
Ето, Хиро!
Момче си, а не хвана нито едно. Срамота!
Няма да стане нищо, Исудзу.
Исудзу, а на празника истински хасаку ли ще хвърлят?
Да. Просто нямаше как да набера колкото ми трябват.
И все едно, ароматът е силен.
А на празника навсякъде ли ще мирише на тях?
Да, точно така.
Ама че се уморих... Здравейте всички.
Здравей.
Аз пак ви се натрапих, Хироши.
Здравей.
Току-що се разходихме с Исудзу.
Оставих й бележка, така че скоро ще дойде.
Виждаш ли... - Братко, как можа!
Щом си решил да наминеш към Хиро, можеше първо да ме попиташ!
Прости ми, прости ми. - Не му се цупи, Исудзу.
Исеи само ми разказа за вълците Джоога.
Сега имам и вдъхновение.
Приятно ми е да го чуя.
Исеи е като енциклопедия!
Струва ми се, че е от класа!
Късметлийка си, Исудзу!
Брат ми е много различен от твоя.
Какво? Ако Хиро ми беше брат, щях да съм на седмото небе!
Стига с шегите! - Говоря сериозно!
Не, не, нямаше да бъдеш!
Вече разбрах, стига си го повтаряла.
Не говори така, Мана. Имаш чудесен брат.
И как така? - Ей, братко!
Долу лапите от моя Хиро!
Дръж си го.
Значи семейството ви живее тук много отдавна?
Сигурно знаете всичко за града.
Преди живеехме в старата част,
а после мама и татко решиха, че в новата ще е по-хубаво.
Казват, че всички кореняци са останали в старата част.
Впрочем, за вкус и за цвят...
Хората от там не обичат жителите на новия град.
Така е, професоре. Обещахте да ми покажете кабинета си. Може ли сега?
Разбира се. - Кабинетът на татко?
Исеи каза, че иска да види кабинетът на писател.
Че там е такъв бардак...
Сигурно е творчески безпорядък.
Искам да прелистя толкова книги...
Чакайте да разтребя.
Мана, кълнеше се, че няма да чистиш.
Но Исеи отива там!
Нямам нищо против.
Исеи е от класа.
Златно момче - намира общ език и с момичетата, и с татко.
Да! Такъв е брат ми!
А аз, сестра му, се притеснявам.
Той ще стане още по-популярен и все някога ще ме изостави.
Исудзу... - Шегувам се.
Притесни ли се? Хиро, притесни ли се?
Ами Исудзу...
Извини ме.
Хиро? - Да?
Много е горещо.
Мислиш ли?
Да, Хиро, днес е много горещо.
Исудзу...
Виж, и ръката ти е гореща.
Както и бузата ми.
Нали? Хиро, аз...
Хиро...
Исудзу...
Да светна ли лампата? - Ами давай...
Професоре, ще тръгваме.
Хиро, ще се видим утре.
Братко? - Дай да се поразходим.
Но вече е късно. - Нищо, ние за малко.
Как беше кабинета на бащата на Хиро? - Беше интересно.
Получих отговори на всичките си въпроси.
Дори съвсем забравих, че ви оставих с Хироши насаме.
Какво стана? Случи ли се нещо между вас?
Не, нищо.
Отношенията ни с Хиро не са такива.
А какви са? - Ами...
Ох, братко...
Ще се разхождаш с Исеи? - Да.
Той обеща да ме повози, когато намери време.
Искаше да покани и теб, но по-добре не идвай.
Защо? Ще дойда с вас.
Нямаш работа с нас.
Мана, слушай... - Нямаш работа с нас!
Не ни трябваш!
Ще дойда!
Моля ви, постарайте се.
С това приключваме.
До нови срещи. Лека нощ.
Хасаку! Хасаку!
Хасаку от Джоога!
Паднал боже, да стане пречистване.
В следващата серия:
И тримата, и тримата потънаха в миризмата.
В пустота и мъка мечтите им се омърсиха.
Нещастията ще бъдат вашата съдба.
Групата е от петима вълци, трябва да се спазват само правилата.
Около Джоога има гъста гора.
Сякаш природата я пази.
Или по-скоро удържа някого...
Превод: yvetted