Ох! Боли ме, Исудзу!
Не мога повече!
Какво? - Какво ли?
Как какво?! Луда съм по теб, Хиро!
Затова...
Още като се срещнахме, се влюбих в теб.
Мисля, че това е любов от пръв поглед.
Но после тя стана непоносима...
Прекалено си важен за мен, Хиро.
Заблуждаваш се.
Не! За пръв път се влюбих! Най-накрая се влюбих!
И това, според теб, е любов? Така ли обичаш!
Дръпни се най-накрая и млъкни!
Цумухана...
Аз ще те...
ОБЛАДАНИ ОТ ВЪЛЧИ ДУХ
Първа серия ГРАД ДЖООГА
Хубаво, че скоро ще стигнем. Вече ми омръзна да пътувам.
Как се е свила Мана... Жал ме е да я събудя.
Ето! От днес ще живеем тук.
Мана, пристигнахме.
Е, как е? По-добре от нашата съборетина.
Не се знае. - Я стига!
Вътре ще е още по-хубаво.
Къде-къде е по-просторно от старото ни жилище.
Хироши, разтовари багажника. - Добре.
Какво? - Аз съм Исудзу Цумухана.
Днес ли пристигна? - Да.
А как се казваш? - Хироши Кудзуми.
Значи ще бъдеш Хиро! Радвам се да се запознаем!
Той дори и не забеляза, че в гората има още някой.
Е, как се чувствате? Може би ви полазват тръпки?
Да...
Какво ли не са измислили местните...
Например култът към вълците. И аз се занимавам с него.
Всичко се върти около него.
Струва ми се, че ще стане невероятен шедьовър.
Историята е добра,
но началото трябва да е малко по-живо.
Строго е... макар че си права.
Ще се продава, но не много.
Да речем, че предговора... - Да приключваме.
Днес е първият учебен ден. - Ако не побързаме, ще закъснеем.
И как е училището?
Днес имаше само проверка, но ми хареса.
Децата са свестни. - Да, там беше и Исудзу.
Мана! - Кой, кой?
Исудзу Цумухана, живее срещу нас.
И, странно защо, си пада по брат ми.
Дори вчера се прибраха заедно.
Не ги ли видя? - Не.
В общи линии, братлето стана популярен.
Популярен?
Е, какво ще ни разкажеш за Исудзу? - Нищо.
Брат ми не й подхожда. Дори ме е жал за нея.
Не забравяй, че семейството те подкрепя!
Стига толкова. Дояж си закуската.
Благодаря. Е, ще тръгвам.
Чакай, Мана!
Мана!
Размина се...
Какво става? Мана...
Защо ми се бъркаш? - Можеше да се удариш.
Просто се обърках. Толкова пъти съм слизала сама.
Ще се оправя и без теб.
Хиро!
Добро утро, Цумухана.
Какво ти става, Хиро? Наричай ме Исудзу.
Исудзу... - Ей, защо се срамуваш?
Бъди естествен! А още по-добре, бъди мил!
Добро утро, Мана.
Добро утро. - Какво става?
А, разбрах. С Хиро ли се скара?
Така не бива. Дайте да живеем дружно.
Не сме се карали. - Да, ти го обичаш.
Колкото аз!
Исудзу, трябва да заведа Мана, така че...
Казах ти, ще се оправя сама! - А аз ще вървя с теб!
Трябва да свиквам...
Исудзу, да побързаме, ще закъснеем.
Успокой се! - Всеки - по пътя си.
Чао. - Всичко хубаво, Мана!
А сега... - Хиро!
Обещай ми, че утре ще идем заедно на училище.
Добре. - Тогава да вървим да се учим.
Добро утро, Кудзуми. - Добро утро.
Идваш точно на време.
Да окажем радушен прием на Хироши Кудзуми.
Сякаш... - Нещо не е наред ли?
Ами... само заради мен... - Ти какво? Не се срамувай.
Сами го искахме. - Ясно.
Тогава е решено!
Ела тук! - Какво ти става, Цумухана?
Ние с Хиро... Ние...
Цумухана! - Да млъкна ли? Защо?
Ние вече сме не просто приятели.
Няма да те разберат правилно!
Ще разберат всичко правилно.
Та аз те обичам.
Всички по местата! Часът вече започна.
Цумухана, пак ли се залепи за Кудзуми?
Да! С него сме неразделни!
Юки, може ли да седна тук?
Новаците са обща собственост! Кудзуми е общ за нас!
Какъв "общ", учителю Васио?
Стига вече...
Да дочакаме партито в чест на Хироши!
Така, а сега Огасавара. С какво си зает?
С прегръдки! - Отлично! Може би ще прегърнеш и мен?
Учителю Васио, смилете се! - Не, не очаквай пощада!
Чакайте, какво правите! - А, хвана се!
Отлично! Време е за хапване. Какво имаш за обяд, Кудзуми?
Хиро, дай да хапнем заедно. Къде ти е обядът?
Сутринта не ми беше до него, затова ще ида в столовата.
Идвам с теб! - Чакай!
Аз ще ти купя.
Стой, забрави за мен!
Ама че е тази Исудзу... - А ти...
Аз съм Канаме Асагири. Наричай ме по име, Умнико.
Умник?
"Хироши" може да се прочете като "доктор". Подхожда ти.
Наистина ли? - Умнико, ти вдигна доста шум.
Не го очаквах. - Новите са нещо обикновено.
Защо организирате парти в моя чест?
И лицето, и характерът ти са обикновени. Защо си толкова популярен?
Не разбирам.
А като се вгледам, нямаш и недостатъци.
Така ли? - Не знам защо, но си обаятелен.
Очарова всички.
Надявам се, че не съм прекалено странен.
Заради Исудзу ли? Мисля, че не само заради нея.
В предишното ми училище никой не се занимаваше с мен.
Може би е дошъл звездният ти час?
Омръзна ли ви да чакате?
Но тук има само кифлички.
Умнико? - Не ядеш ли сладки неща, Хиро?
Ям, но за обяд е нужно нещо по-сериозно.
А брат ми и на вечеря яде сладки неща.
Значи не обичаш и пасти? - Обичам, но...
Така ли? Тогава измислих! - Какво?
Да идем да хапнем най-вкусните пасти. Хем ще ти покажа и града.
Е? Е?
Ще помогна на Кана за библиотечния кръжок, а ти чакай тук.
И не си тръгвай без мен!
Кудзуми, вече избра ли си кръжок?
Искаш ли да играеш баскетбол? - Баскетбол?
Не искаш, нали? Там няма красавици.
Ела в моя кръжок, Кудзуми. - По бойни изкуства?
Не, научен!
Може би ще е по-добре с мен на пазара?
Разбрах, че са открили хубаво кафе със сладолед.
Хайде да се прибираме заедно.
Да ти покажа ли по-пряк път?
Кудзуми идва в кръжока с мен. - Стой!
Не бъди алчен, Огасавара!
Огасавара! - Млъкни и върви след мен.
Огасавара, престани.
Кусинада?
Да вървим.
До утре, Кудзуми.
Какво? - Ами... благодаря ти.
Не се старах заради теб.
Извинявай, може ли... - Немуру Кусинада.
Кусинада... - Трън.
Ти си като трън в очите.
Извини ме, че закъснях, Хиро.
С Немуру ли разговаряше? - Немуру?
Немуру Кусинада. - Струва ми се, че я ядосах.
Не се тревожи, тя винаги е такава.
Огасавара?
Значи и ти си дошла скоро? - Да.
Затова почти не познавам града.
През лятната ваканция ти показах много неща.
Така е. Затова и знам къде се продават сладкиши.
Впрочем, казаха, че са отворили ново кафе със сладолед.
Не знаех!
Ще идем ли, Хиро? - Да.
На какво мирише?
На мандарини?
Не, това е хасаку. - Хасаку?
Всички знаят за тукашните хасаку.
Хасаку! Хасаку!
Чувал ли си песента?
Това е от клипа, в който човек с костюм на вълк танцува с хасаку.
Не си ли го гледал? - Не.
Те скоро ще узреят, но тази година са малко.
А съвсем скоро е празникът на реколтата.
Празникът на реколтата?
Да, празникът, на който се молим за богата реколта и благодарим на бога.
Денят, когато целият град празнува от сутринта до вечерта.
Струва ми се, че великият бог е вълкът, който пази околностите.
Добре си се подготвил, Хиро! - Татко ми разказа.
Хасаку са много важни за нас. Без тях няма да оцелеем.
Шегувам се!
Исудзу, а какво е това там?
От него лъха толкова тъга...
Това е старият град.
Старият град? - Да, точно той.
Бих искал да го разгледам.
Да имаше какво да гледаш...
Така ли? А ти била ли си там, Канаме? - Не.
Сигурно ще е интересно. - Там няма нищо интересно.
Извини ме.
Тамошните хора не обичат жителите на новия град.
Градът расте не с дни, а с часове.
И има пришълци колкото искаш.
Но има и противници на разширяването на града.
Сега те живеят в старата част.
Затова мисля, че не е хубаво да ходим там.
Ясно...
Добре, да вървим в новото кафене!
А после - за палачинки!
Колко магазини има...
Виждаш ли?! Можеш да си купиш всичко!
Ама че сте туткави! Така ще останем без палачинки!
Не мога да го ям бързо.
Защо да бързаме? Имаме още много време.
От шест до седем всички магазини затварят!
Всички затварят в седем? - Да.
Тук бързо се стъмва.
А след осем по улиците няма почти никого.
Така че яжте по-бързо!
Хасаку! Хасаку!
Хасаку от Дзьога!
Кисел-кисел! Ох, колко е кисел!
Добро утро, Кудзуми. - Добро утро.
Какво?
Къде е Огасавара?
Кудзуми,
Огасавара...
замина.
В следващата серия:
Този, който е съгрешил два пъти...
Този, който е паднал от бога до беса...
Ще се яви в света на бога, за да изкупи греховете си.
Пред голямата коса светлините на нощта се свиват.
До пристигането тук бях съвсем друг.
И проблемът не е в мен.
Всичко около мен е някак странно.
Но...
Превод: yvetted